ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/421/18  Номер провадження 22-ц/814/259/22	Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Одринської Т. В.
суддів:    Панченка О.О., Пікуля В.П., 
за участю секретаря : Ряднини І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,за апеляційною скаргою представника АБ «УКРГАЗБАНК» М.А. Старостенко на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 вересня 2021 року, - 
В С Т А Н О В И В :
В квітні 2018 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просив стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором №657 к-ф від 17.07.2008 в розмірі 111927,32 доларів США та судові витрати в сумі 45062,56 грн. 
Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору від №657 к-ф від 17.07.2008 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 , остання отримала споживчий кредит у сумі 134 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,8 % річних. За умовами зазначеного договору боржник зобов`язувався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені кредитним договором та повернути кредит у повному обсязі не пізніше 16.07.2038.
В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника 17.07.2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки. Проте взяті на себе зобов`язання відповідачі не виконували, внаслідок чого станом на 08.02.2018 року утворилась заборгованість у сумі 111927,32 доларів США, що складається з - 70 995,94 доларів США заборгованість за договором, -  21124,90 доларів США - розмір процентів, - 19806,48 доларів США пеня.
Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 вересня 2021 року - позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково.
Стягнуто  з ОСОБА_1  на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №657 к-ф від 17.07.2008 в розмірі 111927,32 доларів США та судові витрати в сумі 45062,56 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що порука за договором укладеним між банком та  ОСОБА_2 припинилася 13.09.2017, оскільки банк 03.09.2014 банк пред`явив позичальнику вимогу про дострокове повернення усієї суми кредиту.
Стягуючи суму заборгованості з позичальника, суд першої інстанції врахував обов`язок позичальника повернути позикодавцю отримані кошти.
Апеляційну скаргу на вказане судове рішення подав представник АБ «Укргазбанк» М.А. Старостенко, посилаючись на невірне застосування норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити повність, стягнувши суму заборгованості в солідарному порядку з позичальника та поручителя.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що банк скористався своїм правом на дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитом. Зазначає, що 03 вересня 2014 року Банк пред`явив вимогу поручителю у сумі 73 997, 55 дол. США, проте подальшому з відповідача рішенням суду було стягнуто лише відсотки за користування кредитними коштами.
Вважає, що договір поруки укладено для забезпечення виконання основного зобов`язання тому поручитель повинен відповідати перед кредитором солідарно з боржником.
ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, рішення районного суду залишити без змін.
Вказує, що суд першої інстанції вірно встановив той факт, що 03.09.2014 банк пред`явив позичальнику вимогу про дострокове повернення усієї суми кредиту, та дійшов обґрунтованих висновків, що саме з цієї дати почав перебіг строку встановлений пунктом 5.2 договору поруки, тому порука ОСОБА_2 за договором від 17.07.2008 припинилась 13.09.2017. Вказує, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Звертає увагу, що 03 вересня 2014 року банк пред`явив позичальнику вимогу про дострокове повернення усієї суми кредиту, змінивши цим строк виконання основаного зобов`язання. Вважає нарахування відсотків та пені після пред`явленої вимоги незаконним. 
Вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає що підстав для задоволення апеляційної скарги не має з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17 липня 2008 року ВАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №657к-ф, відповідно до умов якого ВАТ «Укргазбанк» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 134000 доларів США на придбання нерухомого майна зі строком повернення кредиту до 16 липня 2038 року та зі сплатою 13,8 % (а.с.12-14).   
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 17 липня 2008 року між ВАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до яких ОСОБА_2 прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором (а.с.15).
Відповідно до п. 5.2 договору поруки визначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить позову до поручителя. 
Згідно розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 17.07.2008 станом на 08.02.2018 складала 92120,84 доларів США (а.с.16).
Відмовляючи в частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що підстав для стягнення з поручителя заборгованості по кредитному договору не має, оскільки договір поруки припинено. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука (частина перша статті 546 ЦК України).
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частини перша статті 554 ЦК України).
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга  статті 554 ЦК України).
Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.
Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. 
Викладене узгоджується з правовою позицією постанови Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, яка також неодноразово підтримана Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (провадження № 14-70цс19).
Вбачається, що п. 5.2 договору поруки сторони встановили, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить позову до поручителя. 
Суд першої інстанції вірно встановив, що 03.09.2014 року Банк, пред`явив позичальнику – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як поручителю, письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, та прийшов до обґрунтованого висновку, що саме з цієї дати почався перебіг строку встановленого п. 5.2 договору поруки. 
Таким чином, враховуючи вимоги ст. 559 ЦК України, порука ОСОБА_2 , за договором від 17.07.2008 року припинилася 13.09.2017 року, що є підставою для відмови в задоволенні позову до нього. 
Доводи позивача, про те, що Банк не скористався своїм правом на дострокове стягнення всієї суми заборгованості, спростовуються матеріалами справи, а саме: направленням позичальнику та поручителю претензії про повернення заборгованості по кредиту в сумі 73 997,55 дол. США протягом 10 днів з дня отримання цієї вимоги, тобто всієї суми заборгованості: по процентам прострочена – 2169,50 дол. США, поточна – 832,11 дол. США - по кредиту (поточна) – 70995,94 дол. США. (т. 2 а.с. 160 – 162).
В частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 , судове рішення не оскаржується, тому колегією суддів не переглядається.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, понесені судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника АБ «УКРГАЗБАНК» М.А. Старостенко - залишити без задоволення.
Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 вересня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 18.02.2022.

Головуючий суддя:                                                Т.В. Одринська
Судді:                                                                О.О. Панченко
                                                                       В.П. Пікуль