ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року 
м. Київ
cправа №  910/9590/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.
розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр"
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КНП Компані"
до Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр"
про стягнення 420 843,60 грн.

Короткий зміст і підстави позовних вимог 
Товариство з обмеженою відповідальністю "КНП Компані" (далі - ТОВ КНП "Компані") звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" (далі - КП "ГІОЦ") про стягнення 420 843,60 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що КП "ГІОЦ" порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про надання послуг від 03.07.2020 №   4868, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості в сумі 420   843,60   грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 у справі №  910/9590/21 позовні вимоги ТОВ "КНП Компані" задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, КП   "ГІОЦ" подало безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Також в апеляційній скарзі заявником викладено клопотання про розстрочення сплати судового збору до моменту прийняття судового рішення та клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2021 апеляційну скаргу у справі № 910/9590/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С. І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В. В., Шапран В. В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 відмовлено КП "ГІОЦ" у задоволенні клопотання про розстрочення сплати судового збору; апеляційну скаргу КП "ГІОЦ" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 у справі №   910/9590/21 залишено без руху, надано скаржникові строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в її мотивувальній частині; попереджено КП "ГІОЦ", що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків в частині надання доказів про сплату судового збору та отримання копії оскаржуваного рішення, дану апеляційну скаргу буде повернуто скаржникові, а у випадку неусунення у встановлений термін недоліків у частині подання іншої заяви про поновлення строку - у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.
Названа ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що апелянтом жодних доказів на підтвердження обставин, зазначених у клопотанні про розстрочення сплати судового збору, не надано, так само як і не наведено належних мотивів та арґументів на обґрунтування підстав для звільнення або відстрочення сплати судового збору, що стало підставою для відмови у задоволенні клопотання КП   "ГІОЦ" про розстрочення сплати судового збору. Отже, суд апеляційної інстанції наголосив на відсутності доказів про сплату судового збору за подання апеляційної скарги. 
Розглянувши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд зазначив, що доводи КП "ГІОЦ" стосовно поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження необґрунтовані та такі, що не підтвердженні належними та допустимими доказами. Суд апеляційної інстанції зауважив, що відповідно до положень пункту 1 частини 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення. Як зазначено відповідачем у поданій апеляційній скарзі, копію повного оскаржуваного рішення він отримав 15.09.2021. Разом з цим апеляційна скарга подана безпосередньо до апеляційного суду і в суду відсутні матеріали цієї справи. Зазначене позбавляє суд можливості оцінити підстави пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження, наведені скаржником у поданій апеляційній скарзі. Отже, суд апеляційної інстанції наголосив, що апелянт належним чином не обґрунтував причини пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки не надав суду належних доказів про отримання копії оскаржуваного судового рішення, що унеможливлює належну оцінку доводів заявника. Виходячи із викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з підстав відсутності доказів про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у встановлених законом порядку і розмірі (пункт 2 частини 3 статті 258 ГПК України) та відсутності доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції (пункт 4 частини 3 статті 258 ГПК України).
Як свідчать матеріали справи, копію ухвали від 11.10.2021 про залишення без руху апеляційної скарги отримано КП "ГІОЦ" 18.10.2021, доказом чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Таким чином, строк на усунення недоліків апеляційної скарги розпочався 19.10.2021 та сплив 28.10.2021 (включно). 
Водночас до апеляційного господарського суду 22.10.2021 від КП "ГІОЦ" у встановлений процесуальний строк надійшла заява апелянта про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжне доручення від 19.10.2021 № 7 про сплату судового збору у сумі 9 468,98 грн. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 (Буравльов   С.   І. - головуючий, судді Шапран В. В., Андрієнко В. В.) апеляційну скаргу КП "ГІОЦ" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 у справі №   910/9590/21 з доданими документами повернуто заявникові без розгляду.
Ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги з посиланням на положення частини 4 статті 174 та частини 2 статті 260 ГПК України мотивована тим, що апелянт не усунув недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2021 про залишення без руху його апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що до суду 22.10.2021 від КП "ГІОЦ" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжне доручення від 19.10.2021 № 7 про сплату судового збору у сумі 9 468,98 грн. Проте, як убачається із зазначеної заяви, від 22.10.2021 апелянтом усунуто недоліки апеляційної скарги лише в частині сплати судового збору. Разом з цим у частині надання доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, недоліки не усунуто. Таким чином, скаржником повністю не усунуто недоліки поданої апеляційної скарги у встановлений процесуальний строк, а тому апеляційна скарга вважається неподаною та підлягає поверненню заявникові без розгляду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погоджуючись із ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 у справі № 910/9590/21, КП "ГІОЦ" звернулося з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, а справу № 910/9590/21 передати на розгляд до Північного апеляційного господарського суду.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу та заперечень на неї
Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції з формальних підстав повернув апеляційну скаргу, чим позбавив скаржника права на доступ до судочинства. КП   "ГІОЦ" наголошує, що повністю усунуло недоліки апеляційної скарги шляхом надання платіжного доручення. При цьому щодо ненадання суду апеляційної інстанції доказів про отримання копії оскаржуваного судового рішення та причин пропуску строку на подання апеляційної скарги скаржник наголошує, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження було обґрунтовано у поданому до суду разом із апеляційною скаргою клопотанні про поновлення строку, в якому зазначено, що повний текст оскаржуваного рішення вручено представникові скаржника під розписку 15.09.2021, яка знаходиться на останньому аркуші оскаржуваного рішення. Отже, матеріали справи містять докази про отримання копії повного тексту оскаржуваного рішення. 
При цьому скаржник звертає увагу, що Господарський суд міста Києва 04.10.2021 повідомив про зміну порядку подання апеляційних скарг, розмістивши на своєму сайті відповідне оголошення. Наведені обставини унеможливили подання апеляційної скарги через місцевий господарський суд. Проте суд апеляційної інстанції, не витребувавши матеріали справи № 910/9590/21 з Господарського суду міста Києва, в якій наявні докази про отримання апелянтом повного тексту оскаржуваного рішення, лише за наявності апеляційної скарги, прийняв рішення про повернення апеляційної скарги без розгляду, не надавши оцінки доводам, заявленим у клопотанні про поновлення строків. На думку скаржника, суд апеляційної інстанції проігнорував клопотання про поновлення строків, подане апелянтом разом із апеляційною скаргою, в якому було зазначено про докази отримання копії оскаржуваного рішення. 
Скаржник наголошує, що у цьому разі, виявивши невідповідності щодо відомостей, зазначених КП   "ГІОЦ" у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції повинен був витребувати матеріали справи з місцевого господарського суду для надання належної оцінки наведеним апелянтом доводів щодо поважності причин пропуску строку на подання апеляційної скарги. Таким чином, суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу без розгляду, не дотримався розумного ступеня пропорційності та фактично вдався до надмірного формалізму, що обмежило реалізацію права доступу КП "ГІОЦ" до правосуддя, а також права КП "ГІОЦ" на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 у справі № 910/9590/21. 
Скаржник акцентує увагу на відсутності висновків Верховного Суду щодо необхідності витребування судами апеляційної інстанції матеріалів справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами скаржників, ураховуючи відсутність у суду апеляційної інстанції матеріалів справи, що унеможливлює розгляд поданої скаржником апеляційної скарги. 
У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "КНП Компані" просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. 
Позиція Верховного Суду 
Здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, дослідивши наведені у ній доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
У Рішенні від 13.06.2019 № 4-рн/2019 Конституційний Суд України вказав, що забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбаченого пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України, слід розуміти як гарантоване особі право на перегляд її справи в цілому судом апеляційної інстанції; забезпечення права на апеляційний перегляд справи - одна з конституційних засад судочинства спрямоване на гарантування ефективного судового захисту прав і свобод людини і громадянина з одночасним дотриманням конституційних приписів щодо розумних строків розгляду справи, незалежності судді, обов`язковості судового рішення тощо (абз. 13 пп. 2.3 п. 2 мотивувальної частини Рішення).
Право на апеляційний перегляд справи, передбачене пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України, є гарантованим правом на перегляд у суді апеляційної інстанції справи, розглянутої судом першої інстанції по суті (абз. 8 пп. 2.2 п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 17.03.2020 № 5-р/2020).
Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.
Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Так, у справі "Пономарьов проти України" ЄСПЛ наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (рішення ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України", заява № 3236/03, п. 40, 41, від 03.04.2008).
Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення ЄСПЛ у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України", заяви № 17160/06 та № 35548/06, п. 34, від 20.06.2011).
У пункті 1 статті 254 ГПК України визначено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Відповідно до положень статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.
Згідно із частиною 3 статті 242 ГПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса в особи відсутня.
Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (частина 6 статті 242 ГПК України).
Водночас у частині 7 статті 242 ГПК України передбачено, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.
У частині 3 статті 258 ГПК України визначено, що до апеляційної скарги додаються: довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень; докази сплати судового збору; докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі; докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.
Частинами 2, 3 статті 260 ГПК України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу. Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Верховний Суд зауважує, що у разі звернення з апеляційною скаргою на судове рішення місцевого господарського суду з порушенням встановлених строків його оскарження особа, яка звертається з цією скаргою, у клопотанні про поновлення строку має навести причини, підтверджені відповідними доказами, які перешкоджали їй звернутися з апеляційною скаргою у межах встановленого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження. 
Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.
Дійшовши висновку про неповажність причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою, суд має залишити апеляційну скаргу без руху, надавши скаржникові можливість зазначити інші підстави для поновлення цього строку.
У цій справі суд апеляційної інстанції виходив з того, що повний тест оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2021 складено 09.09.2021, а тому КП "ГІОЦ" мало подати апеляційну скаргу у строк до 29.09.2021. Фактично апеляційну скаргу подано КП "ГІОЦ" 05.10.2021, тобто з пропуском процесуального строку.
При цьому судом апеляційної інстанції відхилені доводи скаржника щодо вручення повного тексту оскаржуваного рішення 15.09.2021, оскільки на підтвердження зазначених доводів апелянт не надав належних доказів. Суд також зазначив, що подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а отже, й відсутність матеріалів справи у суді апеляційної інстанції не дало можливості оцінити підстави пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження, наведені скаржником в апеляційній скарзі.  
Оскільки скаржник звернувся з апеляційною скаргою з пропуском встановленого законом строку і підстави для поновлення цього строку, зазначені скаржником, не визнані апеляційним господарським судом поважними, судом апеляційної інстанції було залишено апеляційну скаргу без руху, зокрема з підстав відсутності доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення. 
Тобто, застосувавши серед іншого положення частини 3 статті 260 ГПК України (визнавши неповажними наведені скаржником підстави для поновлення строку) суд апеляційної інстанції у цій справі забезпечив скаржникові можливість надати докази на підтвердження вручення оскаржуваного судового рішення або навести інші підстави для поновлення строку.
Проте, як свідчать матеріали справи, скаржник не усунув недоліків апеляційної скарги в частині надання доказів на підтвердження доводів, наведених у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, а саме щодо отримання дати вручення оскаржуваного судового рішення. Заява КП "ГІОЦ" про усунення недоліків (від 21.10.2021 № 303-5018) взагалі не містить жодних пояснень щодо порушення строку на апеляційне оскарження або доводів щодо неможливості надання доказів про дату вручення оскаржуваного рішення місцевого господарського суду.
За таких обставин з дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм процесуального права, суд касаційної інстанції вважає, що ухвала Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог процесуального права, а підстави для зміни чи скасування даної ухвали апеляційного господарського суду відсутні. 
Доводи скаржника щодо обов`язку суду апеляційної інстанції витребувати у місцевого господарсько суду матеріали справи № 910/9590/21 для вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу ІV ГПК України, колегією суддів відхиляються з огляду на таке.
Питання про витребування справи вирішується судом відповідно до положень пункту 4 статті 262 ГПК України в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, яка постановлюється за відсутності обставин, які зумовлюють застосування статей 260, 261 ГПК України про залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги або про відмову у відкритті апеляційного провадження. 
Зрештою витребування справи з тих або інших процесуальних питань є правом суду, а не його обов`язком, при якому повинні враховуватися певні обставини. За відсутності у законі переліку підстав для витребування справи, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин щодо необхідності витребування справи.
Крім того, як зазначалося вище, у разі звернення з апеляційною скаргою на судове рішення місцевого господарського суду з порушенням встановлених строків його оскарження особа, яка звертається з цією скаргою, у клопотанні про поновлення строку має навести причини, підтверджені відповідними доказами, які перешкоджали їй звернутися з апеляційною скаргою у межах встановленого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження. 
Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.
При цьому відповідно до положень статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Водночас доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.
Статтею 80 ГПК України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Тобто право на поновлення строку реалізується з урахуванням конкретних обставин, яким суд має надати правову оцінку та які сторона повинна обґрунтувати та підтвердити відповідними доказами.
Отже, тягар доказування щодо наявності підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 256 ГПК України, покладається на апелянта.
Верховний Суд також вважає безпідставними у даній правовій ситуації аргументи скаржника щодо надмірного формалізму, оскільки у цій справі скаржником не було усунуто повністю недоліки апеляційної скарги на виконання ухвали суду. При цьому заява КП "ГІОЦ" про усунення недоліків взагалі не містить жодних доводів щодо порушення строку та неможливості надання доказів про вручення оскаржуваного судового рішення.
Щодо доводів про порушення права на захист, то, як вже зазначалося, воно не є абсолютним. Крім того, у цьому разі повернення апеляційної скарги не позбавляє КП "ГІОЦ" права на повторне звернення до суду з апеляційною скаргою в загальному порядку після усунення недоліків.
Таким чином, доводи скаржника про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального законодавства при прийнятті оскаржуваної ухвали не знайшли підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування ухвали суду апеляційної інстанції суд не вбачає.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
На підставі вищевикладеного Верховний Суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених судом апеляційної інстанції фактичних обставин справи перевірив правильність застосування норм матеріального та процесуального права та вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.
З огляду на наведене Верховний Суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали суду апеляційної інстанції без змін через відсутність передбачених процесуальним законом підстав для її скасування.
Розподіл судових витрат
Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України необхідно покласти на скаржника.
Ураховуючи наведене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" залишити без задоволення.
Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021 у справі №    910/9590/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Н. О. Волковицька

Судді                                                                                          С. К. Могил

                                                                                          О. В. Случ