Справа № 161/21488/21  Провадження №33/802/113/22 	Головуючий у 1 інстанції:Кирилюк В. Ф. 	
Категорія:ст.124 КУпАП 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю іншого учасника ДТП ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2021 року щодо ОСОБА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2021 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця, до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №123711 від 19.11.2021 року зазначено, що ОСОБА_2 19.11.2021 року о 13:30 год., керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ - 21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався в безпечності руху внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п.10.1 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
У протоколі дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ст.124 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді Шустров А.С., як інший учасник ДТП - водій автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_2 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність, просить скасувати та прийняти нову, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Зазначає, що в оскаржуваній постанові суд констатував безпідставність складення протоколу на водія ОСОБА_2 , процитував дві норми ПДР України, та послався на те, що згідно постанови судді від 21.12.21 ОСОБА_1 , як другого учасника ДТП визнано винним, а тому його дії лежать в прямому причинному зв`язку із виникненням ДТП. Проте, судове рішення від 21.12.21, яким його визнано винним він оскаржив до Волинського апеляційного суду з мотивів невинуватості, а тому на момент розгляду справи судом першої інстанції щодо ОСОБА_2 воно не набрало законної сили. Відтак, суд не міг посилатись таке судове рішення в даній справі в якості доказу. Зазначає, що при розгляді справи суд першої інстанції не врахував того, що водій ОСОБА_2 виконуючи маневр не пересвідчився у його безпечності, чим порушив п.10.1 ПДР України, і цим самим допустив суперечність. При цьому, суд надав перевагу поясненням одного водія перед поясненнями іншого без достатньої для цього мотивації.
ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. При цьому. будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 , який апеляцію підтримав та просив задовольнити, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Як на підставу для скасування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 посилається на те, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом повно, всебічно та об`єктивно не було досліджено всі обставини справи в їх сукупності.
Проте, такі доводи апелянта на увагу не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
За змістом ст.ст. 245,  280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Дані вимоги Закону та роз`яснення пленуму ВСУ суддею першої інстанції при розгляді справи були дотримані.
Висновок суду про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом. 
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №123711 від 19.11.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 ставиться у провину порушення п.10.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.124 КУпАП.
За змістом ст.124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
У пункті 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
З аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР України вбачається, що відповідальність за ст.124 КУпАП може настати лише для учасника дорожнього руху, який порушив Правила дорожнього руху унаслідок чого виникло пошкодження, зокрема транспортного (их) засобу (ів).
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
В ході розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується не визнавав. При цьому пояснював, що він не порушував ПДР України, а автомобіль під керуванням ОСОБА_1 виїжджаючи з місця паркування не врахував розміщення його автомобіля, який був припаркований і не рухався, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що й призвело до зіткнення транспортних засобів.
Фактично пояснення ОСОБА_2 відповідають тим його письмовим поясненням, які він надав працівникам поліції на місці події при складенні адміністративних матеріалів 19.11.21.
При цьому, інший учасник ДТП ОСОБА_1 пояснював про те, що свою вину у вчиненні ДТП визнає частково, оскільки винним також вважає і ОСОБА_2 , автомобіль якого здійснював рух заднім ходом при заїзді на паркувальне місце.
Водночас, ОСОБА_1 в ході апеляційного розгляду справи пояснив, що він виїжджаючи з парковки заднім ходом та перед початком цього маневру пересвідчився у відсутності перешкод як з лівої так і з правої сторони, однак коли почав рух, то за декілька секунд відчув невеликий поштовх. Він не заперечуючи своєї вини у вчиненні ДТП, водночас вважає винним і водія ОСОБА_2 , який заїжджав на парковку.
Судом встановлено, що на обох водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було складено два окремі протоколи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.
У рапорті від 19.11.21, який міститься в матеріалах справи, працівник поліції зазначив, що по прибуттю на місце події та спілкуванні з учасниками ДТП, не можливо було встановити точні обставини ДТП, а тому відібрано письмові пояснення учасників та на кожного з них складено окремі протоколи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.
Відеозапис з боді-камери працівника поліції, який міститься в матеріалах справи, не містить будь-яких фактичних даних, які вказували б про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, так як на ньому зафіксовано лише частину подій щодо факту складення адміністративних матеріалів. 
Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується ОСОБА_1 , останнього постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.12.21 (справа №161/21487/21) було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП., та накладено адміністративне стягнення. В ході розгляду цієї справи (№161/21487/21) ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав та щиро розкаявся у вчиненому.
Проаналізувавши матеріали, що містяться в справі, дослідивши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії водія ОСОБА_2 не знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням ДТП за участі транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 .
В матеріалах справи докази, які прямо вказували б про порушення водієм транспортного засобу «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 п.10.1 ПДР України, що є у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та відповідно пошкодження транспортних засобів, окрім як зазначення про це в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №123711 від 19.11.21, - відсутні, як і не було здобуто таких під час розгляду справи судом.
При цьому, твердження апелянта ОСОБА_1 про те, що він не погоджується з рішенням Луцького міськрайонного суду від 21.12.21 (справа №161/21487/21), яким його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП через що оскаржив його до апеляційного суду, з урахуванням вищенаведеного, не є таким, що вказує на незаконність судового рішення в даній справі від 23.11.21 щодо ОСОБА_2 . Більше того, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснив, що станом на день розгляду цієї справи (31.01.22), він апеляційної скарги на судове рішення щодо нього, до апеляційного суду не подавав.
Таким чином, твердження апелянта ОСОБА_1 про те, що зіткнення транспортних засобів відбулось у зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_2 ПДР України є необґрунтованими та не заслуговують на увагу, оскільки не знайшло свого підтвердження будь-якими належними та допустимими доказами як в суді першої інстанції так і в ході апеляційного розгляду під час перевірки законності оскаржуваного судового рішення.
Беручи до уваги вищенаведене, усі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції. 
Оскільки в ході розгляду справи не було здобуто доказів винуватості ОСОБА_2 в порушенні ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів в даному випадку, то апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності та постановив законне судове рішення про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.21 щодо ОСОБА_2 є законною та такою, що винесена відповідно до вимог КУпАП, так як підстави для її скасування з мотивів, наведених  в апеляційній скарзі, відсутні. Не було здобуто таких, і в ході апеляційного розгляду справи.
А тому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді щодо ОСОБА_2 , - без змін.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2021 року про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю у діях  ОСОБА_2   складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                        В.А. Подолюк