П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/1751/21	
Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.
          
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Крусяна А.В., 
                                                    Яковлєва О.В.
                         при секретарі:               Шатан В.О.  
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на  рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И Л А:
          У лютому 2021р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ГУ ДПС в Одесікій області, в якому просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу за №Ф-204117-50 від 17.11.2020р..
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в Приморській ДПІ ГУ ДПС в Одеській області як фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат). Згідно даних інформаційної системи органу доходів i зборів, як вважає ГУ ДПС в Одеській області, загальна сума заборгованості 35 588,74грн. станом на 17.11.2020р. виникла на підставі нарахувань єдиного внеску, як особі, що здійснює незалежну професійну діяльність (адвоката). Період, за який нібито виникла заборгованість, позивач не зазначає, а тільки посилається на дані інформаційної системи органу доходів і зборів. Докази (документи) щодо підтвердження вказаних вище даних інформаційної системи органу доходів і зборів відповідач до вимоги не надає.
Позивач зазначає, що з 1.01.2021р. звільняються від сплати за себе єдиного внеску фізичні особи - підприємці та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, якщо вони отримують пенсію за віком, або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановлено ст.26 ЗУ 2Про загальнообов`язкове державне пенсiйнi страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Також, позивач вказує на те, що згідно із внесеними змінами для фізичних осіб, які застосовують загальну систему оподаткування, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та члени фермерського господарства єдиний внесок нараховуватиметься на суму доходу (прибутку) отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, в якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити баз нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом №2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Таким чином, з 1.01.2021р. самостійне визначення бази нарахування єдиного внеску є виключно правом, а не обов`язком для зазначених платників.
На думку позивача, системний аналіз норм чинного законодавства свідчить, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої роботи. Як стверджує ОСОБА_1 , що він від незалежної професійної адвокатської діяльності за вказаний період не отримував доходу, а тому змушений звернутися за захистом своїх інтересів до суду. 
Також, у позові зазначено, що позивачу як військовому пенсіонеру у 2003р. призначена пенсія за вислугу років. Податковим органом при нарахуванні податкового боргу та винесенні вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-204117-50 від 17.11.2020р. охоплено період з 1.01.2017р. по 1.12.2020р.. 2.02.2021р. керуючись змінами, внесеними Законом України від 4 грудня 2020р. №1072 до пункту 9 (прим. 15) розділу VIII Закону України вiд 8 липня 2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивач подав заяву до Приморської ДПІ ГУ ДПС в Одеській області про списання з нього заборгованості, в якій просив списати не сплаченi станом на 1 грудня 2020р. суми недоїмки, а також штрафні санкції та пені, нараховані на ці суми недоїмки за період з 1.01.2017р. по 1.12.2020р.. У вказаній заяві позивач повідомив, що за вказаний період ним не отримано дохід (прибуток) від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб та відповідно до вимог ч.2 ст.6 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8.07.2010р. за №2464 VI
Позивач вважає, що ГУ ДПС в Одеській області передчасно нарахувало йому суму недоїмки, адже змінами, внесеними Законом України від 4 грудня 2020р. №1072 до пункту 9 (прим.15) розділу VIII ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8.07.2010р. за №2464, можливе списання недоїмки на підставі його заяви про списання заборгованості.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана податкова вимога прийнята податковим органом правомірно, оскільки у період, за який нарахований єдиний внесок, у позивач був наявний обов`язок по сплаті єдиного внеску.
Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що з 2003р. ОСОБА_1 здійснює адвокатську діяльність, вказане підтверджується витягом з Єдиного реєстру адвокатів України (а.с.66). Також, позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Приморській ДПІ ГУ ДПС в Одеській області як фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат).
З наданих до суду інтегрованої картки ОСОБА_1 по єдиному внеску судом встановлено, що у позивача станом 19.04.2018р. рахується недоїмка в сумі 2 457,18грн., станом на 30.10.2020р. рахується недоїмка в сумі 35 588,74грн..
17.11.2020р. ГУ ДПС в Одеській області на підставі ст.25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-204117-50, в якій визначено, що станом на 31.10.2020р. заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафу, пені ОСОБА_1 становить 35 588,74грн. (а.с.5).
2.02.2021р. позивач звернувся із заявою до ГУ ДПС в Одеській області про списання заборгованості.
22.02.2021р. ГУ ДПС в Одеській області складено висновок за №359/15-32-24-03-22 про списання заборгованості з позивача на суму 35 588,74грн. (а.с.51-52).
5.04.2021р. ГУ ДПС в Одеській області прийнято рішення про списання з ОСОБА_1 боргу на суму 35 588,74грн. (а.с.53).
13.04.2021р. заступником начальника управління – начальником Одеського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС в Одеській області складено службову записку за №2626/15-32-24-03 на ім`я заступника начальника управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС в Одеській області про скасування списання заборгованості зі сплати єдиного внеску платника ОСОБА_1 у зв`язку із технічною помилкою, яка виникла при формуванні висновку (а.с.54).
13.04.2021р. ГУ ДПС в Одеській області прийнято рішення за №397/15-32-13-04-11 про поновлення списання боргу (недоїмки) з єдиного внеску.
Згідно даного рішення, на підставі вищевказаної службової записки поновлено заборгованість зі сплати єдиного внеску позивача у розмірі 35 588,74грн.. 
Позивач вважає вказану вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2020р. за №Ф-204117-50 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку із чим звернувся в суд із відповідним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваної податкової вимоги, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного. 
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8.07.2010р. за №2464-VI (надалі - Закон №2464-VI).
Положеннями ч.1 ст.1 Закону №2464-VI встановлено, що у цьому Законі нижче наведені терміни вживаються в такому значенні:
- єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2);
- податкові органи - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його територіальні органи; (пункт 3-1);
- недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом; (пункт 6).
За правилами п.5 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
У відповідності до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.
Згідно з ч.4 ст.4 Закону №2464-VI (в редакції Закону №2148-VIII від 3.10.2017р. чинній станом на 31.05.2020р. та станом на дату прийняття спірного рішення), особи, зазначені у п.4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Враховуючи вказане, судова колегія зазначає, що станом на дату наявності у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 35 588,74грн. (31.05.2020р.) ОСОБА_1 як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність та отримує пенсію за вислугу років не був звільнений від сплати за себе єдиного внеску.
13.05.2020р. прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» за №592-IX (надалі – Закон №592-IX, яким внесено, зміни, зокрема, до ч.4 ст.4 Закону №2464-VI).
Пунктом 1 вказаного закону вирішено внести до ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (Відомості Верховної Ради України, 2011р., №2-3, ст.11 із наступними змінами) такі зміни:
1. У статті 4:
«у частині четвертій цифру « 4» замінити цифрами « 4, 52», а після слів «отримують пенсію за віком» доповнити словами «або за вислугу років»;
доповнити частинами п`ятою та шостою такого змісту:
« 5. Особи, зазначені у пункті 5 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за умови взяття їх на облік фізичних осіб - підприємців та провадження ними одного виду діяльності одночасно як осіб, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті.
6. Особи, зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску, бази нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску».
Відтак, у відповідності до ч.4 ст.4 Закону №2464-VI (в редакції, чинній станом на дату звернення позивача до суду, тобто в редакції Закону №592-IX) особи, зазначені у п.4,5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
В той же час, судова колегія звертає увагу на те, що п.1 розділу ІІ «Прикінцеві положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» за №592-IX визначено, що цей Закон набирає чинності з 1.01.2021р., крім пункту 5 розділу I цього Закону, що набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Отже, від дати набрання чинності Законом №592-IX в цілому, тобто з 1.01.2021р. позивач, як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність та отримує пенсію за вислугу років звільнений від сплати за себе єдиного внеску.
В той же час, зважаючи на те, що до набрання чинності Законом №592-IX позивач не звільнявся від сплати за себе єдиного внеску, у ОСОБА_1 наявний обов`язок по сплаті заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 35 588,74грн., яка наявна станом на 31.10.2020р..
Аналізуючи вищевказане, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2020р. за №Ф-204117-50 прийнята податковим органом на підставі та відповідно до положень чинного законодавства.
          В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
          За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

      П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2021р. – залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

                                                            Повний текст судового рішення виготовлено 22 грудня 2021р.

          
                    Головуючий:                                                                      Ю.М. Градовський

                       Судді:                                                                                   А.В. Крусян                                        

                                                                                                   О.В. Яковлєв