ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2022 р. 	Справа № 520/13483/2020	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, повний текст складено 25.11.21 року у справі № 520/13483/2020
за позовом        ОСОБА_1      
до                       Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області      
третя особа -   ІНФОРМАЦІЯ_1   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративними позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року згідно довідки Харківського обласного військового комісаріату №ФХ-115105 від 12.08.2020 р., що складена на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 р. у справі №520/3834/20; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, виходячи з розміру 71% відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в довідці Харківського обласного військового комісаріату №ФХ-115105 від 12.08.2020 р.; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області сплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою та виплаченою пенсією за період із 01 квітня 2019 року по 30 вересня 2020 року в розмірі 106362,37 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 у справі 520/13483/2020, яке набрало законної сили 11.01.2021 р., адміністративний позов ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 № ФХ-115105 від 12.08.2020 р., що складена на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2020 р. у справі № 520/3834/20. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, виходячи з розміру 71 % відповідних сум грошового забезпечення, зазначених у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 № ФХ-115105 від 12.08.2020 р. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
15.11.2021 р. до суду першої інстанції від представника позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №520/13483/2020, в якій просив суд: 
- в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі 520/13483/2020 від 05.11.2020 р, в строк, встановлений судом;
- за наслідками розгляду звіту відповідача про виконання рішення суду, у випадку невиконання рішення суду, або в разі неподання такого звіту, накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області штраф, згідно приписів ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 року у справі № 520/13483/2020 заяву представника позивача про встановлення судового контролю в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного застосування приписів ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 року у справі № 520/13483/2020, направити справу №520/13483/2020 для подальшого розгляду заяви до суду першої інстанції. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Залишаючи заяву про встановлення судового контролю без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах у порядку ч. 1 ст. 382 КАС України встановлюється судом саме при вирішенні справи по суті. Крім того, суд зазначив, що питання щодо встановлення судового контролю є диспозитивним правом суду. Також зазначає, що позивач скористався правом примусового виконання судового рішення, та постановою державного виконавця від 09.11.2021 р. по ВП №65999174 закінчено виконавче провадження, вважає, що обраний позивачем спосіб застосування до відповідача заходів процесуального впливу не відповідає матеріалам справи та не спроможний ефективно вирішити порушенні в заві питання виконання судового рішення. 
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 124 Конституції України  визначено, що  судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень, є всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Згідно з  ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною 4  статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"  визначено,  що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Згідно з  ст. 370 КАС України  судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Аналіз вищезазначеного дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.
В той же час, такі повноваження суду мають бути реалізовані з урахуванням  ст.129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.
Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.
Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).
Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.
Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).
В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченогостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).
У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Особливості судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначені положеннями ст. 382 КАС України, частиною 1 якої визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З аналізу норм статті 382 КАС України слідує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд. 
Таким чином, процесуальні дії, визначені ст. 382 КАС України, є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Використання у приписах вказаної статті словосполучення «суд, який ухвалив» дає підстави для висновку, що для встановлення судового контролю після ухвалення судового рішення у справі повинен видаватись окремий процесуальний документ (ухвала) після ухвалення рішення у справі, якщо воно фактично не виконується, і саме судом, який виніс відповідне рішення.
Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 у справі № 286/766/17, які суд, з урахуванням вимог ч.5 ст.242 КАС України, враховує при вирішенні спірних правовідносин. 
Вирішуючи питання про наявність підстав для встановлення судового контролю в рамках виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 р. у справі 520/13483/2020, суд першої інстанції обмежився лише посиланням на те, що зазначене питання є диспозитивним правом суду та заява про встановлення судового контролю розглядається під час прийняття рішення у справі. Крім того, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не оскаржено постанова органу виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження. 
Водночас, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не досліджено питання про виконання судового рішення щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року, виходячи з розміру 71 % відповідних сум грошового забезпечення, зазначених у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 № ФХ-115105 від 12.08.2020 р.    
Посилання суду першої інстанції на підставу, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах встановлюється судом саме при вирішенні справи по суті, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки з матеріалів справи встановлено, що позивачем до прийняття рішення у даній справі було заявлено клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду (а.с. 36-37).
Колегія суддів зазначає, що положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять такого обмеження щодо застосування заходів судового контролю, передбачених ч. 1 ст. 382 КАС України. Тобто, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення.
Також колегія суддів вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на необхідність позивача звертатися із позовною заявою про скасування постанови органу виконавчої служби про закінчення виконавчого провадження. 
Враховуючи, що судом першої інстанції не з`ясовано обставин щодо фактичного виконання рішення суду, та, відповідно, наявності чи відсутності підстав для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про передчасність відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 382 КАС України.
Відповідно до ст.320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 року у справі № 520/13483/2020 підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, поданої в порядку ст. 382 КАС України.     
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 року у справі № 520/13483/2020 скасувати.
Адміністративну справу № 520/13483/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню. 

Головуючий суддя 		Мінаєва О.М.	
Судді	   	Кононенко З.О.    Калиновський В.А.  	
Повний текст постанови виготовлений  18.02.2022 року