Справа № 163/2906/21  Провадження №33/802/115/22 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія:ч.6 ст. 481 МК України    	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю представника митниці Пікалюка М.С., особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 розглянувши апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 16 грудня 2021 року, 
В С Т А Н О В И В:
Даною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, і накладено на нього стягнення у вигляді конфіскації в дохід держави автомобіля «Фольксваген», німецький номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , вартістю 262 035,45 гривні. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.
Оскаржуваною постановою судді визнано ОСОБА_1 винним в тому, що він 22 червня 2020 року через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби увіз автомобіль "Фольксваген", німецький номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 22 червня 2021 року, перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено 06 грудня 2021 року на митному посту "Ягодин" Волинської митниці, чим вчинив правопорушення, передбачене за ч.6 ст.481 МК України.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині конфіскації транспортного засобу, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на те, що накладене судом стягнення не відповідає характеру і тяжкості вчиненого ним правопорушення, а тому є безпідставним. Вказує, що не заперечує своєї провини у несвоєчасному вивезенні автомобіля з території України, однак вважає, що місцевим судом не було враховано того, що автомобіль ввозився на територію України як службовий транспортний засіб, тобто не для особистого користування, а тому не він, ні компанія decon International GmbH не мали на меті здійснити відчуження автомобіля та уникнути сплати обов`язкових митних платежів. А тому, на його думку порушення строку ввезення транспортного засобу не завдало і не мало на меті завдання реальної шкоди державному бюджету України, так як це можна розцінювати при ввезенні автомобіля для особистого користування. Також зазначає, про порушення судом першої інстанції права на захист, оскільки справу розглянута за його відсутності, хоча ним на електронну адресу суду першої інстанції було направлено лист, в якому він просив відкласти розгляд справи про порушення ним митних правил, оскільки захворів на COVID- 19 на підтвердження чого в даному листі вказав номер електронного лікарняного. Крім того, звертає увагу суду, що він щиро розкаюється у вчиненому правопорушенні та зобов`язується не вчиняти подібних дій у майбутньому, а також, того що він не мав умислу уникнути сплати митних платежів та завдати будь-яку шкоду державному бюджету України. Просить рішення суду першої інстанції змінити та звільнити його від відповідальності на підставі ст.22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням, а вилучений автомобіль повернути.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який подану ним апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, представника митниці Пікалюка М.С., який скаргу заперечив та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін, апеляційний суд приходить до наступного. 
У відповідності до ч.7 ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Перш за все, посилання апелянта в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції було порушено його право на захист заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Згідно вимог ч.1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 , 15.12.2021 року було направлено на електронну адресу суду першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки захворів на COVID- 19 на підтвердження чого в даному листі вказав номер електронного лікарняного (а.с.45-46).
Тобто, суддя, всупереч вищевказаним вимогам ч.1 ст.268 КУпАП, розглянув справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим порушив його право на захист.
За таких обставин, враховуючи те, що справу розглянуто і притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за ч.6 ст. 481 МК України за його відсутності, при цьому були порушені вимоги ч.1 ст.268 КУпАП, суддя приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 16 грудня 2021 року та прийняття нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КУпАП.
Згідно ст.ст. 245, 252 КУпАП та ст.486 МК України, завданнями провадження в справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд зобов'язаний з`ясувати - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 6 статті 481 МК України, передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Згідно ст. 103 МК України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.
За змістом ч. 5 ст. 380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Отже, перевищення встановленого ст. 380 МК України строку тимчасового ввезення транспортних засобів більш ніж на один рік визнається порушенням митних правил, за яке передбачена адміністративна відповідальність.
Як встановлено судом першої інстанції, 22 червня 2020 року через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби ОСОБА_1 увіз автомобіль "Фольксваген", німецький номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , з метою особистого користування в режимі «Тимчасового ввезення до 1 року».
Станом на 06.12.2021 року інформація щодо вивезення за межі митної території України даного транспортного засобу відсутня, а відтак ОСОБА_1 перевищив встановлений ч. 1 ст. 380 МК України строк тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 6 ст. 481 МК України.
Факт вчинення порушення митних правил об`єктивно підтверджується доказами у справі, яким була надана відповідна оцінка місцевим судом та які покладено в основу прийнятого судом рішення.
Зокрема, протоколом про порушення митних правил серії № 0831/20500/21, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , витягом з ДЗМК та Пасажирського пункту пропуску.
У своїй апеляційній скарзі та поясненнях наданих в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 також не заперечує факту того, що він у встановлені строки не вивіз транспортний засіб за межі митної території України.
Доводи апеляційної скарги про те, що він не вивіз транспортний засіб з території України з причин, що не залежали від його волі, тобто внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), до якої було віднесено і поширення коронавірусної хвороби COVID-19 та введених карантинних заходів як в Україні, так і в Європі,   апеляційний суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.
Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 13.03.2020 року №288 (із змінами) п. 1 Постанови КМУ від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), Постанови КМУ від 20 травня 2020 року №392 (зі змінами), Постановою КМУ від 22 липня 2020 року № 641 (зі змінами) на всій території України з 12 березня до 31 грудня 2020 року встановлено адаптивний карантин, відповідно до якого, з-поміж іншого, на період дії карантину забороняється перетин державного кордону іноземцям та особам без громадянства без наявного поліса (свідоцтва, сертифіката) страхування, що виданий страховою компанією, яка зареєстрована в Україні, або іноземною страховою компанією, яка має представництво на території України чи договірні відносини із страховою компанією-партнером на території України, та покриває витрати, пов`язані з лікуванням COVID-19, обсервацією, та діє на строк перебування в Україні.
Таким чином, ОСОБА_1 мав можливість в`їхати на митну територію України за дотримання певних умов такого в`їзду.
Крім цього, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що обставин, що об`єктивно та відповідно до закону перешкоджали б йому виконати зобов`язання реекспорту транспортного засобу, порушник не навів.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, і вважає за за необхідне застосувати стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті 481 МК України ч.6, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.                                                
Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір.
Щодо доводів апелянта про можливість його звільнення від відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими враховуючи такі обставини.
Положення ст.ст.23, 33 КУпАП регламентують, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
Суд звертає увагу, що стягнення санкції ч.6 ст481 МК України законодавцем в порівнянні з попередніми роками суттєво посилилося і на даний час є суворим.
Крім цього, звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст.22КУпАП є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.
Керуючись ст.ст. 268, 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 16 грудня 2021 року, щодо ОСОБА_1 скасувати.
Постановити нову, якою  ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.
Штраф в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень підлягає стягненню за наступними реквізитами отримувач коштів УК у м. Луцьку /Луцька отг/21081100, код отримувача (код за ЄДРІІОУ) 38009371, банк отримувача Казначейство України(ЕАП), рахунок отримувача UA428999980313010106000003550, призначення платежу сплата штрафу за рішенням суду (Постанова Волинського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року про накладення штрафу в справі №163/2906/21 про порушення митних правил, провадження №33/802/115/22.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 496, 20 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок, за наступними реквізитами: ГУК у Волин.обл/м.Луцьк/22030101 за кодом класифікації доходів бюджету 22030101, отримувач коштів ГУК у Волин.обл/м.Луцьк/22030101, код отримувача (код за ЄДРІІОУ) 38009371, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA938999980313121206080003550, код класифікації доходів бюджету22030101.
Вилучений автомобіль «Volkswagen Tiguan» реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації - Німеччина), кузов НОМЕР_3 , ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 повернути компанії «Decon International GmbH», або уповноваженій нею особі, для завершення митного режиму тимчасового ввезення, шляхом реекспорту.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Волинського апеляційного суду В.А. Подолюк