Постанова
Іменем України
 
09 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 621/2921/20
провадження № 61-16982св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. 
 
учасники справи:
заявник - Акціонерне товариство «Харківобленерго»,
боржник -  ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду 
від 24 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Бурлаки І. В., Хорошевського О. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2020 року Акціонерне товариство «Харківобленерго» (далі - 
АТ «Харківобленерго», акціонерне товариство, товариство) в особі начальника Зміївського районного відділення АТ «Харківобленерго» звернулось до суду 
із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника 
ОСОБА_2 на користь товариства заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 630,52 грн, також просило покласти на боржника судові витрати в розмірі 210,20 грн. 
 
09 листопада 2020 року Зміївський районний суд Харківської області видав судовий наказ № 621/2921/20 (пров2-н/621/404/20) про стягнення 
з ОСОБА_1 (спадкоємиця ОСОБА_2 ) на користь 
АТ «Харківобленерго» заборгованості зі сплати за спожиту електричну енергію 
за період з 31 серпня 2018 року до 31 грудня 2018 року в розмірі 630,52 грн.
 
23 листопада 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про скасування вказаного судового наказу.
 
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24 листопада 
2020 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу 
від 09 листопада 2020 року повернено заявнику.
 
14 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати судовий наказ у справі № 621/2921/20, виданий Зміївським районним судом Харківської області, вказавши датою наказу 11 січня 2021 року.
 
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2021 року відмовлено 
у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 на судовий наказ у справі № 621/2921/20 від 11 січня 
2021 року за заявою АТ «Харківобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 (спадкоємиця ОСОБА_2 ) заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 31 серпня 2018 року до 31 грудня 2018 року.
 
Апеляційний суд дійшов висновку, що судовий наказ Зміївського районного суду Харківської області у справі № 621/2921/20 від 11 січня 2021 року не підлягає апеляційному оскарженню, й у зв`язку із цим відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .
 
Також апеляційний суд вказав, що ухвала Зміївського районного суду Харківської області від 24 листопада 2020 року про залишення заяви про скасування судового наказу без розгляду в апеляційному порядку 
не оскаржується.
 
Аргументи учасників справи
Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені доводи
 
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду 
від 24 вересня 2021 року і направити справу на новий апеляційний розгляд.
 
Вказує на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Доводи інших учасників справи
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу 
до касаційного суду не направили.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано зі Зміївського районного суду Харківської області.
 
Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2022 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в складі колегії з п`яти суддів.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суд встановив, що 09 листопада 2020 року Зміївський районний суд Харківської області видав судовий наказ № 621/2921/20 (пров2-н/621/404/20) про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Харківобленерго» заборгованості 
за спожиту електричну енергію в розмірі 630,52 грн та судового збору в розмірі 210,20 грн.
 
23 листопада 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про скасування цього судового наказу.
 
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24 листопада 
2020 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернено заявнику на підставі частини шостої статті 170 ЦПК України у зв`язку 
з неналежним оформленням цієї заяви (частина третя статті 170 ЦПК України) 
та ненаданням суду квитанції про оплату судового збору (частина п`ята статті 170 ЦПК України). 
 
14 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вона просила скасувати судовий наказ у справі 
№ 621/2921/20.
 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2021 року відмовлено 
у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 на судовий наказ, виданий у справі № 621/2921/20 за заявою АТ «Харківобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію за період з 31 серпня 2018 року до 31 грудня 2018 року.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства 
є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Згідно з абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ 
є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
 
Частиною третьою статті 167 ЦПК України встановлено, що судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований 
у порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України.
 
Згідно з частиною першою статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
 
Відповідно до частини шостої статті 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.
 
Проаналізувавши приписи розділу II ЦПК України можна дійти висновку, що визначеним законом способом захисту порушеного права стягувача у випадку незгоди із судовим наказом є подання апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, ухвалене за наслідками перегляду заяви про скасування судового наказу.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.
 
Отже, встановивши, що ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду 
з апеляційною скаргою на судовий наказ, виданий у цій справі, який оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою.
 
Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої 
та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку 
у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.
 
Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги 
на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
 
Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвала апеляційного суду - без змін.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної 
чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
З огляду на те що суд касаційної інстанції рішення не змінює та не ухвалює нове, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 406, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Харківського апеляційного суду від 24 вересня 2021 року залишити 
без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий    Судді: | М. Є. Червинська   С. Ю. Бурлаков   А. Ю. Зайцев
| Є. В. Коротенко   В. М. Коротун