ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року  
м. Черкаси   

справа № 693/816/21 
провадження № 22-ц/821/211/22
категорія 311010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Бородійчука В.Г.,
суддів: Гончар Н.І., Фетісової Т.Л. 
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Іноземне підприємство «Агро-Вільд Україна»

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна» на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна» про поновлення на роботі.

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

02 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ІП «Агро-Вільд Україна» про поновлення на роботі.
В обґрунтування позовних вимог позивач, що 19 серпня 2021 року засновник Підприємства прийняв рішення про поновлення позивача на посаді генерального директора Підприємства. Вказане рішення нотаріально посвідчено, відповідна інформація внесена до Єдиного державного реєстру підприємств та організації України.
20 серпня 2021 року рішенням засновника ІП «Агро-Вільд Україна» позивача звільнено з посади на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України  у зв`язку із втратою довіри.
Втрата довіри відбулась в наслідок того, що позивач 09 квітня 2018 року видала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_2 розірвати договори суборенди земельних ділянок, що спричинило значної шкоди ІП «Агро-Вільд Україна».
Позивач стверджував, що рішення про звільнення з посади є безпідставним, оскільки нею не вчинялось жодних дій за межами її повноваження, не порушувалось правил проведення операцій з матеріальними цінностями. 
Позивач звертає увагу, що з аудиторським висновком, на який посилається відповідач, її не ознайомлювали.
З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 просила визнати незаконним та скасувати рішення одноосібного учасника (засновника) ІП «Агро-Вільд Україна» від 20 серпня 2021 року № 9.
Визнати незаконним та скасувати Наказ «Про звільнення у зв`язку з втратою довіри» від 20 серпня 2021 року № АВ/К-122.
Поновити ОСОБА_3 на посаді генерального директора ІП «Агро-Вільд Україна» і в цій частині рішення суду допустити до негайного виконання. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ «Про звільнення у зв`язку з втратою довіри» № АВ/К-122 від 20 серпня 2021 року.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді Генерального директора ІП «Агро-Вільд Україна».
Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді Генерального директора ІП «Агро-Вільд Україна».

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що під час розгляду справи позивачем повністю доведено обгрунтованість своїх позовних вимог.
Так, судом встановлено, що рішенням № 9 від 20 серпня 2021 року одноосібного учасника (засновника) ІП «Агро-Вільд Україна» у зв`язку з втратою довіри з 20 серпня 2021 року на підставі обставин, які досліджуються в межах кримінального провадження, висновку аудитора від 18 серпня 2021 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Вказані дії позивача на думку Підприємства спричинили значну шкоду відповідачу.
Мотивуючи свій висновок, суд першої інстанції вказав, що вирішуючи спір про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.
Суд звернув увагу, що відповідачем не надано будь-яких доказів, що діяльність позивача взагалі була пов`язана з обслуговуванням грошових чи товарних цінностей.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що оскільки позивач безпосередньо не обслуговував товарні цінності, не здійснював їх прийом, зберігання, і розподіл, отже його звільнення на підставі положень пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України, у зв`язку зі втратою довір`я, не відповідає положенням трудового законодавства є незаконним та підлягає скасуванню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ІП «Агро-Вільд України» просить скасувати рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2021 року як незаконне та закрити провадження у справі. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що при вирішенні спору, суд належним чином не надав оцінку доказам, що були надані сторонами у справі. 
Судом не враховано критерії розмежування між трудовими та господарськими спорами з приводу звільнення членів виконавчого органу товариства. Так, спір між сторонами виник через прийняте рішення у відповідності ч. 3 ст. 99 ЦК України про усунення позивачки від виконання обов`язків Генерального директора підприємства ІП «АГРО-ВІЛЬД Україна» без застосування норм трудового законодавства та без її звільнення з роботи. Припинення повноважень члена виконавчого органу підприємства за своєю правовою природою є предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у ст. 99 ЦК України, тобто по суті це не є предметом регулювання трудового права. 
За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю з тих підстав, що розгляд вказаного спору відноситься до компетенції господарського суду. 

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника ОСОБА_1 – адвоката Бєляєва О.А. зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду.
Зазначено, що 19 серпня 2021 року наказом № АВ/К-120 від 19 серпня 2021 року на підставі свого рішення № 8 від 19 серпня 2021 року відповідач скасував наказ № АВ/К-74 від 01 червня 2018 року про припинення трудового договору з ОСОБА_1 та поновив останню на посаді Генерального директора ІП «Агро-Вільд Україна».
20 серпня 2021 року ОСОБА_1 була ознайомлена з рішенням № 9 від 20 серпня 2021 року та наказом № АВ/К-122 від 20 серпня 2021 року про звільнення з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Тому, з огляду на вищевказані обставини, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і суд першої інстанції правомірно їх задовольнив з урахуванням наданих сторонами доказів.
Підстав для зміни чи скасування рішення суду позивач та її представник не вбачають.

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що одноосібним учасником (засновником) Підприємства є громадянин Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_4 .
Жашківський районний суд Черкаської області рішенням від 17 серпня 2021 року по справі № 693/297/21 задовольнив позовну заяву ОСОБА_1 до ІП «Агро-Вільд Україна» про поновлення на роботі.
Визнав незаконним та скасував рішення засновника ІП «Агро-Вільд Україна» № 4 від 30 травня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 за згодою сторін.
Поновив ОСОБА_1 на посаді Генерального директора іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна».
Рішенням № 8 від 19 серпня 2021 року одноосібного учасника (засновника) ІП «Агро-Вільд» на виконання зазначеного рішення суду поновлено позивача на посаді генерального директора Підприємства з 19 серпня 2021 року та тимчасово відсторонено від виконання обов`язків генерального директора ІП «Агро-Вільд» ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 взяв на себе обов`язок внести відповідні зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців.
Зазначене рішення № 8 засвідчено нотаріально (а.с. 11).
На підставі рішення засновника ІП «Агро-Вільд» № 8 від 19 серпня 2021 року прийнято наказ № АВ/К-120 від 19 серпня 2021 року про поновлення на роботі ОСОБА_1 (арк. с. 10).
Листом № 246 від 19 серпня 2021 року Рішення № 8 від 19 серпня 2021 року та наказ № АВ/К-120 від 19 серпня 2021 року надіслано на адресу позивача (а.с. 9).
Наказом № 1/08-к від 19 серпня 2021 року «Про виконання обов`язків Генерального директора» позивач, зокрема, повідомила про початок виконання обов`язків Генерального директора (а.с. 15).
Рішенням № 9 від 20 серпня 2021 року одноосібного учасника (засновника) ІП «Агро-Вільд» на підставі обставин, які досліджуються в межах кримінального провадження, висновку аудитора від 18 серпня 2021 року та п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України  звільнено ОСОБА_1 з посади Генерального директора Іноземного підприємства «Агро-Вільд-Україна» у зв`язку з втратою довіри з 20 серпня 2021 року.
ОСОБА_4 приступає до обов`язків Генерального директора Підприємства та бере на себе обов`язок внести відповідні зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців.
Вказане рішення засвідчене нотаріально (а.с. 14, 78-79).
На підставі зазначеного рішення № 9 прийнято наказ № АВ/К-122 від 20 серпня 2021 року про звільнення у зв`язку із втратою довіри (а.с. 13).
Листом № 247 від 20 серпня 2021 року оригінал наказу № АВ/К-122 від 20 серпня 2021 року та копія рішення № 9 від 20 серпня 2021 року направлено на адресу позивачу (а.с. 12).
Вказані обставини не є спірними між сторонами.
Проте, відповідачем надано Рішення № 10 від 20 серпня 2021 року (а.с. 77), в якому зазначено, що приватним нотаріусом під час посвідчення 20 серпня 2021 року рішення № 9 не забезпечено переклад на німецьку мову, якою вільно володіє та вільно розуміє власник ІП «Агро-Вільд Україна», отже зміст рішення № 9 було відображено некоректно, в зв`язку з чим власник вирішив внести зміни до абзацу 9 пункту 1 Рішення № 9 шляхом його викладення у вірній редакції, наведеній нижче: на підставі викладеного та частини 3 статті 99 ЦК України  відкликати та припинити повноваження генерального директора ІП «Агро-Вільд Україна» Піскарьової Н.С. з 20 серпня 2021 року.
В іншій частині Рішення № 9 залишити без змін.
Наказ № АВ/К-122 від 20 серпня 2021 року «Про звільнення у зв`язку із втратою довіри» вважати недійсним та таким, що не створює жодних правових наслідків.
Вказане рішення № 10 від 20 серпня 2021 року складено у простій письмовій формі та підписано ОСОБА_4 .
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція – це інститут права, який покликаний розмежовувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне. 
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені в ст. 19 ЦПК України, у якій визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції і розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, за виключенням, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне.
По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
Відповідно до частин 1,2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України, за змістом ч. 1 якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
Відповідно до змісту ч.1 ст. 167 ГК України  корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Згідно із ч. 3 ст. 167 ГК України  корпоративними відносинами є відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.
Згідно з п. 5.2 Статуту Іноземного підприємства «АГРО-ВІЛЬД Україна» до виключної компетенції власника відносяться в тому числі призначення та звільнення генерального директора підприємства.
Пунктом 5.3 Статуту визначено, що виконавчим органом підприємства є генеральний директор.
Частиною 3 ст. 99 ЦК України передбачено, що члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов`язків, якщо у установчих документах не визначені підстави їх усунення.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Згідно зі статтею 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
У статті 5-1 КЗпП України зазначено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення.
За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не є предметом розгляду в площині трудового права.
Конституційний суд України у Рішенні від 12 січня 2020 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням ТОВ «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення ч. 3 ст. 99 ЦК України зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 145/1885/15-ц (провадження № 14-613цс18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 501/1571/16-ц (провадження № 14-472цс19), від 19 лютого 2020 року у справі № 145/166/18 (провадження № 14-524цс19), від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19), від 23 лютого 2021 року у справі № 753/17776/19 (провадження № 14-163цс20) неодноразово зазначала про критерії розмежування між трудовими та господарськими спорами з приводу звільнення членів виконавчого органу товариства та викладала висновок про господарську юрисдикцію таких спорів. 
У даній справі генеральний директор підприємства це особа, якій засновником ввірено організаційно-розпорядчі та адміністративно господарські функції, які пов`язані з управлінням поточною діяльністю підприємства. Цей аспект правового статусу виконавчого органу підприємства зумовлено, зокрема, особисто-довірчими відносинами із власником юридичної особи.
Припинення повноважень генерального директора як виконавчого органу підприємства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість припинення повноваження генерального директора підприємства як виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.
Реалізація власником підприємства корпоративних прав шляхом звільнення його генерального директора стосується також наділення його повноваженнями на управління товариством або позбавлення таких повноважень на управління товариством. Хоч таке рішення може мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.
Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 11 серпня 2021 року в справі № 404/1255/21.
Наведене надає підстави для висновку про наявність між підприємством та його генеральним директором корпоративних відносин, спори в яких, з огляду на приписи ст. 20 ГК України, є предметом розгляду судів господарської юрисдикції.
Вирішуючи спір, суд у своєму висновку правильно зазначив, що оскарження рішення № 10, яким припинено повноваження позивача з посиланням на ч. 3 ст. 99 ЦК України повинно було б розглядатися в порядку господарського судочинства, проте врахувавши, що предметом спору є рішення № 9, яким позивача звільнено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України дійшов висновку про наявність спору саме в площині трудового права. 
Такий висновок суду є неправильним, оскільки, фактично рішенням № 9 від 20 серпня 2021 року одноосібного учасника (засновника) ІП «Агро-Вільд» на підставі обставин, які досліджуються в межах кримінального провадження, висновку аудитора від 18 серпня 2021 року та п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України  звільнено ОСОБА_1 з посади Генерального директора Іноземного підприємства «Агро-Вільд-Україна» у зв`язку з втратою довіри з 20 серпня 2021 року.
З рішення № 10 від 20 серпня 2021 року, вбачається, що приватним нотаріусом під час посвідчення 20 серпня 2021 року рішення № 9 не забезпечено переклад на німецьку мову, якою вільно володіє та вільно розуміє власник ІП «Агро-Вільд Україна», отже зміст рішення № 9 було відображено некоректно, в зв`язку з чим власник вирішив внести зміни до абзацу 9 пункту 1 Рішення № 9 шляхом його викладення у вірній редакції, наведеній нижче: на підставі викладеного та частини 3 статті 99 ЦК України  відкликати та припинити повноваження генерального директора ІП «Агро-Вільд Україна» Піскарьової Н.С. з 20 серпня 2021 року. В іншій частині Рішення № 9 залишити без змін.
Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що рішення № 9 та № 10 одноосібного учасника (засновника) ІП «Агро-Вільд» є фактично взаємопов`язані і правовий аспект статусу відносин між сторонами характеризується особисто-довірчими відносинами із власником юридичної особи. Позбавлення ОСОБА_1 повноважень на управління товариством у спосіб винесення відповідного рішення № 9 та рішення № 10, яким внесено зміни до рішення № 9 може мати наслідки в межах трудових правовідносин, однак визначальними за такими обставинами є корпоративні права. 
На зазначене суд першої інстанції належної уваги не звернув та помилково дійшов висновку про те, що справа за вказаним позовом підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Частиною 1 ст. 377 ЦПК України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
За положенням частини 1 статті 256 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві (заявникові) про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
Отже, за встановлених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Крім того, в апеляційній скарзі ІП «Агро-Вільд Україна» заявлено вимогу про вирішення питання про розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини  тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Ч. 6 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
При зверненні до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції ІП «Агро-Вільд Україна» сплатило 3 441 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги, що підтверджується платіжним дорученням № 12599 від 07 грудня 2021 року (а.с. 130).
Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за вказаною категорією справ, апеляційний суд дійшов висновку про повернення судового збору, сплаченого відповідачем за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 441 грн. з державного бюджету.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно вимог ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката або представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Оскільки суду надано лише попередній розрахунок судових витрат (згідно акту-розрахунку від 08 грудня 2021 року, здійсненого на підставі договору про надання правничої допомоги № 2229/21 від 23 вересня 2021 року (а.с. 144)), без підтвердження належними доказами здійснення відповідних витрат, тому на момент прийняття постанови суду, суд позбавлений можливості задовольнити таку вимогу. Однак, сторона не позбавлена можливості у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України надати суду такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу Іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна» задовольнити.
Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна» про поновлення на роботі скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна» про поновлення на роботі закрити.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду, а також її право протягом десяти днів з моменту отримання цієї постанови звернутися до Черкаського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. 
Повернути Іноземному підприємству «Агро-Вільд Україна» із Державного бюджету суму судового збору, що становить 3 441 грн. 00 коп. сплаченого ним відповідно до платіжного доручення № 12599 від 07 грудня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Повний текст постанови виготовлено 15 лютого 2022 року.

Головуючий                                                        В.Г. Бородійчук        

Судді                                                                        Н.І. Гончар        

                                                                       Т.Л. Фетісова