Ухвала
про залишення скарги без руху
16 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 607/27291/19
провадження № 51- 690 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                           ОСОБА_1 ,
суддів                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 червня 2021 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 ставить питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.     
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням захиснику ОСОБА_4 строку для усунення недоліків на таких підставах.
У пункті 4  ч.2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
– обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно з положеннями ст. 438 КПК одними із підстав для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції, в тому числі є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. 
При вирішенні питання про наявність визначених положеннями ст. 438 КПК підстав для скасування чи зміни судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися ст. 412 КПК. Відповідно до положень ч.1 ст.412 КПК під істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
Однак, як убачається зі змісту скарги, скаржник вищевказаних вимог закону не дотримався.
Як убачається зі скарги, захисник хоча й посилається на порушення положень  статей 37, 100, 412 КПК, та на те, що судами не надана оцінка показанням обвинуваченого щодо застосування до нього незаконних методів досудового розслідування, не наведено в судових рішеннях належних мотивів щодо правильності  правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК України, не досліджено та не вивчено детально усі докази в сукупності в провадженні, однак при цьому не зазначає, які конкретно норми КПК, крім вказаних у скарзі, з огляду на зазначені порушення, було недотримано судами першої й  апеляційної інстанцій, що могло вплинути чи вплинуло на законність та обґрунтованість постановлених  судових рішень. 
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не наділений повноваженнями досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Захисник ОСОБА_4 не погоджуючись із судовими рішеннями посилається у скарзі на положення статей 410, 411 КПК та зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що з урахуванням положень статей 433, 438 КПК не належить до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції, та виходить за межі його перегляду. 
Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав відкриття касаційного провадження за скаргою захисника ОСОБА_4 .
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, при цьому захисник не вказав у скарзі про участь чи не бажання брати участь у касаційному розгляді кримінального провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що  касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
При повторному зверненні до суду захисником має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.
Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нової касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень ст. 427 КПК України.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 червня 2021 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року, залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_6 каровець                              ОСОБА_2                            ОСОБА_3