КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
======================================================================
Справа №757/37968/20                                                                              Головуючий у І інстанції Батрин О.В.
Провадження №22-ц/824/194/2022                                                           Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 січня 2022 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача                              Голуб С.А.,  
            суддів:                                               Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» в особі голови ліквідаційної комісії Єфіменка Олександра Анатолійовича про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2019 року у справі № 480/1332/19 задоволено заяву ДП МВС «Інформ-Ресурси» та встановлено юридичний факт, що низка транспортних засобів, в тому числі, Mersedes-Bens E220, 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є безхазяйним та непридатним до використання. Окрім того, вказаним рішенням визнано за відповідачем право на утилізацію залишків даних транспортних засобів шляхом реалізації на металобрухт. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 05 червня 2020 року вказане рішення суду скасовано та залишено заяву ДП МВС «Інформ-Ресурси» без розгляду.
06 червня 2020 року позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» про повернення належного йому транспортного засобу або відшкодування його вартості у грошовому еквіваленті. Водночас, відповіді на своє звернення він не отримав. У зв`язку з чим був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.
На підставі викладеного в позові, позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 101 240 грн. та моральну шкоду у розмірі 50000 грн.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно вважав, що неподання до суду копії рішення суду на яке міститься посилання в позові може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідно до ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд використовує текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Однак, всупереч зазначеному, суд першої інтонації не оглянув рішення, яке опубліковано в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що позбавило позивача права на захист та права на справедливий суд. Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції допустив надмірний формалізм, а тому таке рішення суду не може вважатися законним та обґрунтованим.
            На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
            В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 січня 2022 року було призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.
Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з урахуванням такого.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля Mersedes-Bens E220, 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність факту порушеного відповідачем права позивача, яке підлягає захисту в судовому порядку, також в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо завдання позивачу моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
З урахуванням того, що позивач в доводах апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не було оглянуто рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень, на яке він посилався в позові, то суд апеляційної інстанції вважає за можливе звернутися до Єдиного державного реєстру судових рішень з метою перегляду рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2019 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 05 червня 2020 року у справі № 480/1332/19 з метою повного з`ясування та встановлення обставин справи.
Так, зі змісту рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2019 року вбачається, що Державне підприємство МВС України «Інформ-Ресурси» в особі Миколаївського представництва Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси» звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з заявою про встановлення юридичного факту, оскільки тривалий час на спеціальних майданчиках ДП МВС України «Інформ-Ресурси» здійснюється зберігання транспортних засобів, які були тимчасово затримані та щодо яких не було жодних звернень відповідальних осіб та/або власників із заявами про видачу таких транспортних засобів.
Оскільки транспортні засоби тривалий час знаходяться на відкритих майданчиках і стоянках, залежні від природних явищ та майже 93% цих транспортних засобів після значних ДТП в пошкодженому стані на відкритій ділянці прийшли в непридатний зруйнований стан із-за корозійних та природних чинників. Тобто, дані транспортні засоби на сьогодні відновленню не підлягають із-за значних пошкоджень деталей та кузову при ДТП і руйнації, тому становлять купу брухту з металу, пластику, тканини, бруду, що підлягає утилізації з метою не забруднення навколишнього середовища, не погіршення екологічної ситуації.
У зв`язку з тим, що заявник знаходиться в процесі ліквідації, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських організацій та немає відповідно правонаступників, більше не має можливості та засобів зберігати наявні транспортні засоби на спеціальних майданчиках, а власники транспортних засобів не звернулися до заявника з вимогою про повернення та не сплатили за збереження транспорту, заявник змушений звернутися до суду з заявою про надання права на утилізацію транспортних засобів з метою компенсації витрат за зберігання та погашення кредиторської заборгованості перед державою та третіми особами, шляхом встановлення юридичного факту безхазяйного майна та визнання права Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси» на утилізацію залишків транспортних засобів шляхом реалізації на металобрухт.
Під час розгляду вказаної справи було встановлено, що ДП МВС України «Інформ-Ресурси» надає платні послуги щодо зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів №1102 від 17 грудня 2008 року (далі-Постанови), якою затверджено Порядок тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання. За транспортування та зберігання відповідно на спеціальному майданчику чи стоянці справляється плата у встановленому спільним наказом МВС та Мінекономрозвитку розмірі за погодженням з Мінфіном.
03 квітня 2019 року ДП МВС «Інформ-Ресурси» було розміщено оголошення у газеті «Урядовий кур`єр» про необхідність власникам транспортних засобів звернутись до Позивача за видачою належного майна.
З резолютивної частини рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2019 року вбачається, що в переліку транспортних засобів, власники яких невідомі та які не звернулися до ДП МВС України «Інформ-Ресурси» за повернення належного їм транспортного засобу, значиться транспортний засіб марки Мерседес 124, д.н.з. НОМЕР_1 , який був тимчасово затриманий 24 серпня 2016 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 05 червня 2020 року рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2019 року було скасовано та залишено без розгляду заяву Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» в особі Миколаївського представництва Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси», за участю зацікавленої особи: Департаменту патрульної поліції, про встановлення юридичного факту та визнання права на утилізацію.
            Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Отже, як вбачається зі змісту заявлених позовних вимог, ОСОБА_1 звертається до суду з даним позовом, посилаючись на положення ст. 1166 ЦК України, вважаючи, що діями відповідача йому було завдано майнової та моральної шкоди.
Разом з тим, дослідивши зміст рішень судів, на які посилається позивач, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому як майнової, так і матеріальної шкоди, оскільки ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не було надано належних та допустимих доказів, які свідчили про незаконність дій щодо розміщення транспортного засобу позивача на спец майданчику, так і доказів, які свідчили про те, що діями відповідача було знищено транспортний засіб чи пошкоджено. Натомість, згідно норм чинного цивільного законодавства власність зобов`язує - цей принцип добре відомий у всьому цивілізованому світі, саме тому він знайшов своє відображення у статтях 319 і 322 Цивільного кодексу України як один із основоположних, оскільки без зобов`язання утримувати своє майно й сплачувати за нього податки або ж інші платежі, не може бути і права на таке майно.
Окрім того, згідно списку транспортних засобі, які зберігаються на спеціальному майданчику ДП МВС України «Інформ-Ресурси», наявний транспортний засіб марки Мерседес 124, д.н.з. НОМЕР_1 , а не Mersedes-Benz E220, 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Таким чином, позивач не довів незаконність дій відповідача щодо зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику, як і не довів завдання такими діями майнової та моральної шкоди позивачу, а тому висновки суду першої інстанції є правильними, а рішення суду не може бути скасовано лише з одних формальних підстав, що судом першої інстанції не було оглянуто рішення судів в Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскільки обов`язок надання доказів на підтвердження заявлених позовних вимог покладається на позивача.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» в особі голови ліквідаційної комісії Єфіменка Олександра Анатолійовича про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді: