ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року	Львів	Справа № 380/7599/21 пров. № А/857/20370/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів: 

головуючого судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Матковської З.М., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року (ухвалене головуючим – суддею Грень Н.М. у м. Львові) у справі № 380/7599/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

                                                        ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просила:
визнати протиправними дії відділу перерахунків пенсій № 1 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 10.03.2021, з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 10.03.2021 пенсію за віком згідно із Законом України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії - 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік.
В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі поданої заяви. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.07.2021 адміністративний позов задоволено частково. 
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області всупереч нормам законодавства не прийняло жодного рішення за результатами розгляду заяви позивача від 10.03.2021 про призначення пенсії, а лише надіслало позивачу лист від 02.04.2021 № 1300-5305-8/30319, тому суд не надає правову оцінку підставам, викладеним у зазначеному листі, оскільки такий документ не є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) у розумінні п. 19 ч .1 ст. 4, ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак не може бути предметом судового розгляду.
Так на переконання суду першої інстанції, що оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області прийняти відповідне рішення, тобто рішення про призначення пенсії або рішення про відмову у призначенні пенсії за віком за нормами Закону №1058.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як непрацюючий пенсіонер, одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-Х11 «Про державну службу» з 17.03.1999.
10.03.2021 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 02.04.2021 № 1300-5305-8/30319 відділ перерахунків пенсій № 1 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській повідомив про недоцільність проведення обчислення пенсії за віком за нормами Закону № 1058, оскільки це призведе до зменшення розміру пенсії. При цьому під час обчислення розміру пенсії за нормами Закону № 1058 застосовано показник середньої заробітної плати в Україні за 2014, 2015, 2116 роки 5426, 60 грн (3764.40 х 1.17 х 1.11 х 1.11), який застосовується для перерахунку (осучаснення) пенсій, призначених до 2018 року.
Позивач, вважаючи відмову відповідача протиправною і такою, що порушує її конституційне право на отримання пенсії за віком в належному розмірі, звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Частиною 5 ст. 45 Закону №1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до п. 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
З огляду на зазначене вище, суд вважає, що за результатом розгляду заяви про призначення пенсії органами Пенсійного фонду можуть бути прийняті два рішення, а саме про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. 
Відтак, у разі звернення особи до пенсійного органу із заявою про призначення (перерахунок, переведення) пенсії, останній зобов`язаний розглянути подану заяву та прийняти відповідне рішення.
Разом з цим, як встанови суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що у даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області всупереч нормам законодавства не прийняло жодного рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.03.2021 про призначення пенсії, а лише надіслало позивачу лист від 02.04.2021 №1300-5305-8/30319, тому колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що він не надав правову оцінку підставам, викладеним у зазначеному листі, оскільки такий документ не є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) у розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак не може бути предметом судового розгляду.
А тому, у даному випадку Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не вчиняло дій щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, натомість допустило протиправну бездіяльність, не прийнявши жодного з рішень, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області прийняти відповідне рішення, тобто рішення про призначення пенсії або рішення про відмову у призначенні пенсії за віком за нормами Закону № 1058.
Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі № 380/7599/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	Р. М. Шавель