ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 лютого 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/1361/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби 
на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року (суддя Бойченко Ю.П.) у справі №280/1361/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "Український графіт" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,- 

                                                в с т а н о в и В:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.05.2021 задоволено позов Приватного акціонерного товариства "Український графіт" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень, а саме:
визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 20.01.2021 №UA110230/2021/000010/2;
визнано протиправною та скасувати картку відмови Дніпровської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00032. 
Також, даним судовим рішенням присуджено на користь Приватного акціонерного товариства «Український графіт» судовий збір у розмірі 8651,26грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби.
19.05.2021 позивач подав до суду першої інстанції клопотання, в якому просив ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким вирішити питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, а саме: стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом, в розмірі 5000,00 грн.
Відповідач надав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому посилався на необґрунтованість визначеного розміру витрат, які позивачем заявлено до відшкодування. Зокрема, відповідач зазначав те, що позивачем не надано суду доказів про відсутність у штаті позивача юрисконсульта та/або адвоката та потреби у професійній правничій допомозі адвоката. Вказані в акті виконаних робіт послуги без врахування фактично витраченого часу адвокатом на виконання відповідної послуги, відсутня згода сторін щодо визначеного розміру та порядку обчислення конкретної послуги окремо. Витрати позивача на правову допомогу не підтверджені належними фінансовими документами.
Додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2021 року стягнуто з Дніпровської митниці Держмитслужби за рахунок її бюджетних асигнувань 
на користь Приватного акціонерного товариства "Український графіт" суму витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з наданням останньому правничої допомоги адвокатом, суд першої інстанції виходив з того, що розмір витрат на оплату послуг адвоката, що заявлений до відшкодування, є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). При цьому, з огляду на надані позивачем докази, суд зауважив, що розмір гонорару адвоката встановлений умовами додаткової угоди до договору, встановлений у фіксованому розмірі, а отже є визначеним. 
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої  інстанції, Дніпровська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду, зменшивши заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу, наполягаючи на їх не співмірності. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що судом не надано належної оцінки доводам Митниці, які покладені в основу клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Так, скаржник зауважував, що позивачем не надано суду доказів про відсутність у штаті позивача юрисконсульта та/або адвоката та потреби у професійній правничій допомозі адвоката; документально не обґрунтовано кількість витраченого часу щодо надання професійної правничої допомоги; витрати на правову допомогу, що заявлені до відшкодування, не підтверджені жодними платіжними документами. 
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби задоволено, додаткове рішення суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні заяви ПАТ «Український графіт» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, виходив з того, що необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Оскільки доказів здійснення позивачем оплати витрат, понесених на професійну правничу допомогу ні на момент подання заяви про ухвалення додаткового рішення (травень 2021 року), ні на момент її розгляду (липень 2021 року) надано не було, апеляційний суд дійшов висновку, що такі витрати відшкодуванню не підлягають.
Постановою Верховного Суду від 23.12.2021, за наслідками розгляду касаційної скарги ПАТ «Український графіт», постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Третього апеляційного адміністративного суду.
Надаючи оцінку правильності висновків суду апеляційної інстанції, колегія суддів касаційної інстанції зазначила, що питання застосування частини сьомої статті 139 КАС України щодо доведеності розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу також неодноразово було предметом дослідження у Верховному Суді. Так, відповідно до постанов Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20), від 5 березня 2021 року (справа № 200/10801/19-а), від 16 березня 2021 року (справа № 520/12065/19), постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року (справа № 922/445/19), у яких сформульовано правовий висновок, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Підставою для направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції визначено те, що суд апеляційної інстанції обмежився лише констатацією того, що позивач не надав доказів оплати спірних витрат. Поряд з цим суд не з`ясував, чи повинні були такі послуги з надання правової допомоги бути оплачені станом на час звернення до суду, чи надано позивачем детальний опис робіт (послуг), наданих адвокатом. Тобто, судом апеляційної інстанції не було досліджено усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про розподіл судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу.
За наслідками нового розгляду справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, врахувавши висновки суду касаційної інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС  України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому  статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно зі  статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу положень  статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України  вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Матеріали справи свідчать про те, що 10 лютого 2021 року позивачем укладено з адвокатом Смірновою І. Г. додаткову угоду № 5 до договору про надання правової допомоги від 01 лютого 2019 року № 804/1980140/16, згідно якої клієнт доручає адвокатові надати правову (правничу) допомогу стосовно судового оскарження клієнтом в Запорізькому окружному адміністративному суді (визнання протиправними та скасування) рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA110230/2021/000010/2 від 20 січня 2021 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110230/2021/00032, а саме:
- аналіз документів, що стосуються спору, аналіз судової практики по аналогічних справах та збір доказів для формування правової позиції;
- підготовка та складання позовної заяви; - підготовка повного пакету документів, необхідних для звернення з позовом до адміністративного суду, розрахунок судового збору та формування квитанцій для його оплати;
- за необхідності: ознайомлення з матеріалами справи; складання та подання адвокатських запитів; підготовка та складання інших процесуальних документів (заяв, клопотань, заперечень, доповнень, пояснень тощо), визначених адвокатом на певному етапі;
- представництво інтересів клієнта в суді (участь у судових засіданнях) під час розгляду адміністративної справи.
Пунктом 3 додаткової угоди від 10 лютого 2021 року № 5 до Договору про надання правової допомоги від 01 лютого 2019 року № 804/1980140/16 встановлено, що загальний розмір гонорару адвоката за надання правової (правничої) допомоги визначений як фіксована сума за підготовку та ведення адвокатом в суді першої інстанції справи, що стосується зазначеного в пункті 1 даної додаткової угоди спору, не підлягає зміні в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, та за домовленістю сторін складає: за умови прийняття адвокатом участі в судових засіданнях 5000 грн без ПДВ; без участі в судових засіданнях (спрощене провадження) 3000 грн без ПДВ.
Відповідно до умов пунктів 5, 6 додаткової угоди від 10 лютого 2021 року № 5 до договору про надання правової допомоги від 01 лютого 2019 року № 804/1980140/16 клієнт сплачує гонорар адвокату згідно підписаного сторонами акту прийняття виконаних робіт протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати фактичного виконання постановленого на користь клієнта рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача судових витрат (дати зарахування зазначеної в рішенні суду суми судових витрат на рахунок клієнта). Гонорар сплачується клієнтом у безготівковій формі на розрахунковий рахунок адвоката в установі банку.
На виконання договору про надання правничої (правової) допомоги складено акт прийому-передачі, яким сторони погодили та склали детальний опис наданих адвокатом послуг з підготовки документів та представництво адвоката у суді першої інстанції на загальну суму 5    000грн.
Відповідно до Акту прийняття виконаних робіт адвокатом надано позивачу, а позивачем прийнято наступну правову допомогу:
- проведений аналіз документів, що стосуються спору, аналіз судової практики по аналогічних справах та збір доказів для формування правової позиції;
- підготовлений повний пакет документів, необхідних для звернення з позовом до адміністративного суду (позовна з додатками для відповідача на 182 аркушах), зроблений розрахунок судового збору та підготовлена квитанція (реквізити) для його оплати;
- підготовлений та складений по суті спору позов до Дніпровської митниці Держмитслужби вих. №16/683 від 12.02.2021;
- підготовлено та складено інші процесуальні документи: відповідь на відзив від 17.03.2021 №16/1408 з додатками на 46 арк.;
- здійснено представництво інтересів Клієнта в Запорізькому окружному адміністративному суді під час розгляду адміністративної справи, в тому числі, в судовому засіданні при розгляді справи 13.05.2021.
Згідно з Актом прийняття виконаних робіт від 06.10.2021 загальний розмір гонорару Адвоката за надання правової (правничої) допомоги складає 5000,00 грн. без ПДВ.
Отже, надані позивачем письмові докази свідчать про те, що на стадії розгляду справи у суді першої інстанції позивачу було надано послуги правничої допомоги, які оцінені сторонами договору у 5000грн.
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними аргументи скаржника щодо не співмірності відшкодованих судом позивачу понесених витрат, з огляду на таке.
Так, принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій  статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 6,7  статті 134 КАС України).
Вирішуючи подану позивачем заяву про розподіл судових витрат, суд першої інстанції дослідив зміст наданих позивачем документів, які містять опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, розмір визначеного гонорару.
В клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу відповідач наводив аргументи, яким з огляду на мотивування апеляційної скарги, на думку скаржника, судом першої інстанції не надано належної оцінки, зокрема, щодо відсутності розрахунку витраченого часу адвокатом на виконання робіт, що, за позицією скаржника, фактично ставить під сумнів обґрунтованість обчислення розміру гонорару адвоката, та відповідно, витрат на правничу допомогу, що заявлені до відшкодування. 
З приводу таких аргументів відповідача суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.  
Відповідно до  статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»  гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 3 додаткової угоди № 10 від 17.05.2021 до договору про надання правової допомоги №804/2080373/16 від 17.07.2020 встановлено, що загальний розмір гонорару адвоката за надання правової (правничої) допомоги визначений як фіксована сума за підготовку та ведення адвокатом в суді першої інстанції справи,  що стосується зазначеного в п. 1 даної додаткової угоди спору, не підлягає зміні в залежності від обсягу послуг та  витраченого адвокатом часу, та за домовленістю Сторін складає: за умови прийняття Адвокатом участі в судових засіданнях  5000,00 грн. без ПДВ; без участі в судових засіданнях (спрощене провадження)  3000,00 грн. без ПДВ.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, умови щодо встановленого договором розміру гонорару адвоката відповідають приписам ст. 30 Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» та п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, а саме, встановлені у фіксованому розмірі, не залежать від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеними.
Загальний розмір гонорару адвоката за надання правової (правничої) допомоги визначений у розмірі 5000,00 грн. (за умови прийняття адвокатом участі у судовому засіданні, що має місце у спірному випадку), та, за домовленістю сторін, не залежить, зокрема, від витраченого адвокатом часу.
Таким чином, проаналізувавши умови укладеного договору, значну кількість оскаржених рішень та обсяг обставин, що стосуються предмету доказування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про співмірність розміру витрат на правничу допомогу із заявленими позовними вимогами, які фактично стосуються надміру сплачених позивачем митних платежів на суму 425  416,86грн.
Що стосується аргументів відповідача щодо обґрунтованості (необхідності) участі позивача у справі через представника (адвоката).  
Відповідно до частин першої - третьої  статті 55 КАС України  сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою  статті 266 цього Кодексу. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом першої інстанції встановлено, та не спростовано відповідачем, що єдиною особою, що наділена правом вчиняти юридичні дії від імені ПрАТ «Укрграфіт» є керівник (представник)  Кутузов Сергій Володимирович. При цьому, відповідачем не доведено, що повноваженнями вчиняти юридичні дії, в тому числі, діяти в судах України від імені позивача, крім керівника наділені інші особи.
Відповідно до  статті 16 КАС України  учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Суд апеляційної інстанції вважає незмістовними посилання відповідача на те, що юридична особа має право залучити представника (адвоката) для участі у справі лише за відсутності можливості брати участь у розгляді справи в порядку самопредставництва, оскільки  КАС України  передбачає альтернативне право сторін, які є юридичними особами, брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та/або через представника - адвоката (крім справ незначної складності, у яких представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої  статті 43 КАС України  має адміністративну процесуальну дієздатність, як це визначено частиною другою  статті 57 цього Кодексу).
Щодо аргументів відповідача про відсутність доказів фактично понесених позивачем витрат на правничу допомогу слід зазначити те, що згідно із п.1 ч.3 ст.134 КАС України підлягають розподілу не лише витрати на правничу допомогу, які фактично понесені, а і витрати на правничу допомогу, які підлягають сплаті відповідною стороною. 
Також з цього приводу слід звернути увагу на те, що за умовами пункту 5 додаткової угоди від 10 лютого 2021 року № 5 до договору про надання правової допомоги від 01 лютого 2019 року № 804/1980140/16 клієнт сплачує гонорар адвокату згідно підписаного сторонами акту прийняття виконаних робіт протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати фактичного виконання постановленого на користь клієнта рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача судових витрат (дати зарахування зазначеної в рішенні суду суми судових витрат на рахунок клієнта).
Тобто, договором про надання правової допомоги, укладеним між позивачем та адвокатом, визначений порядок сплати на умовах відстрочки платежу до моменту фактичного отримання позивачем відшкодованих за рішенням суду коштів судових витрат, що узгоджується із приписами діючого законодавства, зокрема статтями  627,  628 Цивільного кодексу України,  статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», частиною 3  статті 134 КАС України.
Отже, суд першої інстанції, дослідивши умови укладеного договору про надання юридичних послуг, оцінивши у контексті названих процесуальним законом критеріїв співмірності, зазначений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката, дійшов правомірного висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в заявленій сумі.
Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року по справі №280/1361/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 17.02.2022
Повне судове рішення складено 18.02.2022
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк