П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/2751/21                       Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Лабань Галина Василівна  
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
18 квітня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Граб Л.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в призначенні пенсії за віком та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.12.2020 року №221450000881;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.04.1982 року по 01.11.1991 року в колгоспі ім. XXII з`їзду КПРС, з 01.11.1991 року по 29.04.1997 року в колгоспі "Авдет" та з 05.02.2005 року по 12.01.2006 року в СФГ "Явір" та призначити пенсію за віком з 11.12.2020 року.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення. Зазначив, що до страхового стажу позивача не враховано періоди роботи у 1982-1998 роках в колгоспі ім. ХХІІ з`їзду КПРС згідно трудової книжки позивача, оскільки вона заповнена з порушенням Інструкції №162, а саме не зазначені первинні документи, на підставі яких внесені записи про відпрацьовані трудодні. При цьому, період роботи позивача зараховано до страхового стажу на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу пропорційно сплаченим внескам. Згідно наданих документів страховий стаж позивача становить 10 років 1 місяць 15 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком.
Позивач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначив, що судом першої інстанції правильно встановлено та досліджено усі обставини справи, в результаті чого прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
У відповідності до вимог ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.12.2020 №221450000881 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 26 років згідно статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Листом від 25.01.2021 №2200-0304-8/4745 відповідач повідомив позивача про прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії. Зазначив, що у трудовій книжці позивача не вказано первинних документів, на підставі яких внесені записи про відпрацьовані вихододні за період з 1991 по 1997 роки. Також, повідомлено про те, що страховий стаж ОСОБА_1 становить - 10 років 1 місяць 15 днів. Водночас, період роботи з підтверджено індивідуальними відомостями про застраховану особу та зараховано до страхового стажу позивача.
Вважаючи, що у відповідача не було законних підстав не зараховувати на підставі трудової книжки до трудового стажу період роботи з 1982 по 2006 та відмовляти у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.12.2020 року №221450000881 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, є протиправним та підлягає скасуванню. Відтак, суд вирішив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.04.1982 року по 01.11.1991 року в колгоспі ім. XXII з`їзду КПРС, з 01.11.1991 року по 29.04.1997 року в колгоспі "Авдет" та з 05.02.2005 року по 12.01.2006 року в СФГ "Явір" та призначити пенсію за віком з 11.12.2020 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
Згідно частини першої статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону №1058-ІV).
Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок ведення трудових книжок на час виникнення спірних правовідносин регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР №162 від 20.06.1974 (далі - Інструкція).
Згідно з п. 2.3 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Згідно пункту п.п. б п. 2.17 Інструкції передбачено, що всі записи в трудовій книжці за місцем роботи вносяться окремою строкою з посиланням на дату, номер і найменування відповідних документів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за №637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 даного Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку).
Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 затверджено Основні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (далі - Основні положення), згідно з пунктом 1 яких трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члена колгоспу.
Відповідно до пунктів 5, 6 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення, переведення на іншу роботу, припинення роботи.
Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.
Пунктом 13 Основних положень передбачено, що відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.
Як вбачається з трудової книжки колгоспника від 19.04.1982 року НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у період з 01.04.1982 року по 01.11.1991 року працював в колгоспі ім. XXII з`їзду КПРС та з 01.11.1991 року по 29.04.1997 року працював в колгоспі "Авдет", що становить 15 років 28 днів.
За період з 01.04.1982 року по 29.04.1997 року записи у трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, дати наказів не містять ніяких виправлень. Зазначені обставин підтверджуються записами трудової книжки, а саме запис № 1-4 "Членство у колгоспі», записами № 1-8 "Відомості про роботу", а також сторінками № 18-21 "Трудова участь в громадському господарстві".
Також трудовою книжкою позивача, а саме запис № 14-15 "Відомості про роботу"  підтверджується, що він, у період з 05.02.2005 року по 12.01.2006 року працював в СФГ "Явір", що становить 11 місяців 7 днів.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 1982 по 1998 роки, у зв`язку з тим, що у трудовій книжці позивача не зазначені первинні документи, на підставі яких внесені записи про відпрацьовані вихододні у вказаний період. 
Проте, колегія суддів вважає таку позицію пенсійного органу безпідставною, оскільки, як вірно зауважив суд першої інстанції, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Адже, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.
Трудовою книжкою ОСОБА_1 підтверджуються періоди його роботи з 1982 по 2006 роки в Колгоспі "Авдет" та СФг "Явір", при цьому, записами трудової книжки також підтверджується факт виконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі за період з 1983 року по 1986 рік та з 1990 по 1998 роки.
Окрім того, згідно пункту 5 Постанови №310 в трудову книжку колгоспника вносяться, в тому числі, відомості про трудову участь, а саме, прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві, та стан його виконання.
Згідно зі статтею 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно з п. "а" ч. 3 ст. 56 Закону №1788, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Отже, вказана норма містить застереження щодо неврахування при призначенні пенсії періоду, за який відсутня інформація про належність до системи державного соціального страхування або про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Судом встановлено, що період роботи позивача з 01.01.1999 зараховано до страхового стажу на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу пропорційно сплаченим внескам.
Таким чином, норми пенсійного законодавства передбачають необхідність врахування при обчисленні страхового стажу особи, що була членом колгоспу, виконання мінімуму трудової участі в громадському господарстві.
Отже, за результатом апеляційного розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновком Хмельницького окружного адміністративного суду щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.12.2020 року №221450000881 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. А відтак, позовну вимогу позивача щодо зобов`язання відповідача зарахувати до його страхового стажу період роботи з 01.04.1982 року по 01.11.1991 року в колгоспі ім. XXII з`їзду КПРС, з 01.11.1991 року по 29.04.1997 року в колгоспі "Авдет" та з 05.02.2005 року по 12.01.2006 року в СФГ "Явір" та призначити пенсію за віком з 11.12.2020 року, колегія суддів вважає обгрунтованою.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення Хмельницького окружного адміністративного суду відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Граб Л.С.