ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 року	Львів	Справа № 500/5871/21 пров. № А/857/23625/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Бруновської Н.В., Хобор Р.Б., 
при секретарі судового засідання:                     Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі № 500/5871/21 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги (головуючий суддя першої інстанції – Мандзій О.П., час ухвалення - з правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення – м. Тернопіль, дата складання повного тексту – 06.12.2021р.),-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 задоволено позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України, про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-9228-17 від 18.02.2021.
На адресу суду 23.11.2021 надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі щодо вирішення питання про судові витрати з доказами на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.
Додатковим рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України, про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф-9228-17 від 18.02.2021 задоволено. Ухвалено додаткове рішення щодо судових витрат у справі в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в розмірі 1500, 00грн.
Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що не погоджується із прийнятим рішенням, оскільки таке постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема апелянт вказує на те, що позивачем не доведено, що розмір витрат є реальним, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим, співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання вказаних робіт. Просить апеляційну скаргу задовольнити, додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу повністю.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що додаткове рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Учасники в судове засідання не прибули, хоча були повідомлені про дату судового засідання на офіційну електронну адресу. 
Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.
Частинами другою та третьою статті 129 КАС України визначено, що учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки. 
Якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи заяву позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що сума зазначена в договорі та акті наданих послуг є співмірною із часом, який може бути витрачено адвокатом на виконання відповідних послуг.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом першим частини третьої вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При цьому, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Разом з тим, частина шоста статті 134 КАС України визначає, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, відповідно до частини сьомої цієї статті, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи слідує, що 02.09.2021 між позивачем та адвокатом Шкварок Т.Р. укладено договір №12/21 про надання правничої допомоги (адвокатських послуг), відповідно до предмету якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.
Додатковою угодою до вказаного договору від 06.09.2021 визначено порядок надання та оплати правничої допомоги (адвокатських послуг) при розгляд справи в Тернопільському окружному адміністративному суді за позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремленого підрозділу ДПС України, про визнання протиправною вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9228-17 від 18.02.2021 на суму 5558,89 грн, що складена відносно ОСОБА_1 , а також зобов`язання Головне управління ДПС у Тернопільській області, як відокремленого підрозділу ДПС України, привести у відповідність інтегровану картку ОСОБА_1 шляхом виключення з обліку суми боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 8448,00 грн. Сторони погодили, зокрема, що за надання правової допомоги (адвокатських послуг) замовник сплачує адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 2000,00 грн. Період сплати винагороди протягом 10 календарних днів з дня набрання рішення суду першої інстанції законної сили. Розмір винагороди (гонорару) за надання правової допомоги визначений у вигляді фіксованої суми та не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
Відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг від 22.11.2021, в період з 02.09.2021 по 19.11.2021 адвокатом надано замовнику послуги пов`язані з підготовкою, написанням та поданням до Тернопільського окружного адміністративного суду позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремленого підрозділу ДПС України, представленням інтересів замовника в суді першої інстанції. Вказані послуги в себе включають: вивчення та аналіз матеріалів справи; аналіз судової практики; попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин; збір та систематизація доказів по справі; підготовка та написання позовної заяви, оформлення копій документів; представництво інтересів замовника в суді першої інстанції. Вартість наданих клієнту послуг становить 2000,00 грн.
Апеляційний суд також враховує, що відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суті виконаних послуг, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 2000,00 грн. є неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, оскільки такі адвокатські послуги як: вивчення та аналіз матеріалів справи; аналіз судової практики; попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин; збір та систематизація доказів по справі; підготовка та написання позовної заяви, оформлення копій документів, охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду.
Також відсутня така послуга адвоката, як представництво інтересів замовника в суді першої інстанції, оскільки розгляд даної справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Крім цього, дана справа є справою незначної складності, Єдиний державний реєстр судових рішень містить оприлюднені численні судові рішення судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору та аналогічні мотивам тим, що наведені у позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного позову, а тому, на думку суду, підготовка позову, клопотань, заяв у цій справі, не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.
При визначенні суми відшкодування вказаного виду судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналізуючи вищевикладене, виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, значення справи для сторін, колегія суддів приходить до переконання про те, що висновок суду першої інстанції про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 1500 грн. є вірним.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі №500/5871/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор 	
Повне судове рішення складено 11.03.2022