ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 грудня 2021 року           справа №360/2195/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

 Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Міронова Г.М., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Зоря” на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 р. у справі № 360/2195/21 (головуючий І інстанції Свергун І.О.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Зоря” до Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови,-

                                                      У С Т А Н О В И В: 

23.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Зоря” (далі – позивач, ТОВ “НВП “Зоря”) звернулось до суду з позовом до  Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якому позивач, після уточнення позовних вимог, просить скасувати постанову Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу № 222652 від 13.04.2021 відносно Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Зоря”.
В обґрунтування позову зазначено, що 13.04.2021 відповідачем була прийнята постанова № 222652 про застосування адміністративно-господарського штрафу стосовно ТОВ “НВП “Зоря” в сумі 34000,00 грн за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”.
Позивач вважає зазначену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на таке.
Спірна постанова від 13.04.2021 була прийнята за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, виявленого під час рейдової перевірки позивача за наступних обставин.
24.02.2021 старшим державним інспектором відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Челпих О.П., на автодорозі С 051016 9 км+100 м. Торське-Кремінна, була проведена перевірка тягача марки MAN TGS 19.400, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки МАЗ 938660, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належать позивачу, на предмет дотриманням габаритно-вагових параметрів.
Згідно з видатковою накладною № 279 від 24.02.2021 транспортний засіб MAN TGS 19.400, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки МАЗ 938660, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 перевозив вантаж - вугілля пиловидне, код за УКТЗЕД 2621 90 00 00, в кількості 18,780 тонн.
За результатами здійснення габаритно-вагового контролю працівниками Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено довідку № 0011946 від 24.02.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт № 0008432 від 24.02.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.
Як вбачається зі змісту довідки від 24.02.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, пунктом 5 визначено тип транспортного засобу, а саме: двухосний тягач з двухосним напівпричепом.
Пунктом 6 вказаної довідки зазначено результати вагового контролю, а саме: навантаження на осі, в тонах: 1 вісь - 6300, 2 вісь - 9600, 3 вісь - 10150, 4 вісь - 9550. Повна маса транспортного засобу 35600 тонн.
Як вбачається зі змісту акту № № 0008432 від 24.02.2021, пунктом 6 визначено найменування та вид вантажу - вугілля пиловидне.
Відповідно до пункту 7 зазначеного акту визначено маршрут руху із зазначенням пройденої відстані дорогами загального користування, а саме: Луганська область, м. Рубіжне - Донецька область м. Слов`янськ, відстань 25 км.
Пунктом 8 вказаного акту визначено фактичну масу транспортного засобу 35600 тонн, при нормативно допустимій 40000 тонн.
Пунктом 10 вказаного акту визначено осьові навантаження в тоннах: 6300/9600/10150/9550.
Зі змісту акту № 0008432 від 24.02.2021 відстані між осями транспортного засобу не вбачається, оскільки в пункті 9 даного акту такі відомості зазначені не були.
Крім того, в пункті 10 вищевказаного акту не зазначено нормативно допустиме осьове навантаження.
Як вбачається зі змісту талона зважування № 1757, 24.02.2021 об 11 год. 31 хв. Укртрансбезпекою Донецької області на вагах № 435 було здійснено зважування транспортного засобу, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в динамічному режимі, за результатами якого встановлено: 1 вісь - вага 6300 кг при швидкості 3,3 км/год, 2 вісь - вага 9600 кг при швидкості 2,2 км/год, 3 вісь - вага 10150 кг при швидкості 2,0 км/год, 4 вісь - вага 9550 кг при швидкості 2,5 км/год.
При цьому зі змісту вищезазначеного талона зважування не вбачається зважування напівпричепа, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
За результатами зважування та встановлення, на думку відповідача, перевищення нормативних норм навантаження на здвоєну вісь посадовою особою Укртрансбезпеки було складено розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.
Зі змісту зазначеного розрахунку вбачається, що пройдена відстань до пересувного пункту габаритно-вагового контролю складає 25 км. При цьому жодних відомостей про те, яким чином працівник перевіряючого органу здійснив дане вимірювання відстані, в розрахунку не зазначено.
Крім того, зі змісту розрахунку вбачається, що загальна маса транспортного засобу складає 35600 тонн, навантаження на здвоєну вісь складає 19,700 тонн.
Оскільки нормативне навантаження на здвоєну вісь складає 16 тонн, перевіряючою посадовою особою в якості параметру, за який нараховується плата за проїзд, було взято перевищення нормативного навантаження, яке склало 3,700 тонн.
Плата за проїзд за 1 км з перевищенням нормативів згідно зазначеного вище розрахунку складає 0,42.
Розрахунок плати за проїзд було складено за формулою: П=Рнв х 25 х 3, де П - плата за проїзд, Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь, 25 - відстань до пересувного пункту габаритно-вагового контролю, 3 - потрійний розмір плати за пройдену частину маршруту у разі перевищення нормативу вагового параметру на 10-40%.
Сума, яка підлягає сплаті, складає 31,5 євро (0,42 х 25 х 3).
Позивач вважає, що зазначені вище документи, а саме: довідка № 0011946 від 24.02.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт № 0008432 від 24.02.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу (додаток до акту ПГТГВК № 00008432 від 24.02.2021), на підставі яких була прийнята оскаржувана постанова, складені з порушенням вимог законодавства та не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на таке.
В порушенні вимог Порядку № 879 посадовою особою, яка проводила перевірку транспортного засобу, в довідці не зазначено час здійснення габаритно-вагового контролю.
Крім того, у вказаній довідці зазначені відомості про навантаження на осі транспортного засобу, а саме: 6300/9600/10150/9550. Вказані відомості зазначені в тоннах, що не може відповідати дійсності, оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу MAN TGS 19.400 (спеціалізований вантажний сідловий тягач), реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 , повна маса транспортного засобу складає 23000 кг, тобто 23 тонни.
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу МАЗ 938660 (напівпричіп бортовий), реєстраційний номер НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 , повна маса транспортного засобу складає 26800 кг, тобто 26,8 тонн.
Таким чином, відомості про навантаження на осі транспортного засобу, зазначені під час перевірки працівником Укртрансбезпеки в пункті 6 “Результати вагового контролю” довідки № 0011946 від 24.02.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю є сумнівними та такими, що не можуть відповідати дійсності.
Зазначена довідка є недостовірним доказом та не повинна була розглядатися відповідачем при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Акт не містить відомостей про відстань між осями, в метрах (пункт 9 акту), тому незрозуміло, з яких міркувань перевіряюча особа дійшла висновку про те, що вісь транспортного засобу є здвоєною.
Абзац другий пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, визначає, що осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Таким чином, посадова особа Укртрансбезпеки, що проводила габаритно-ваговий контроль, дійшла висновку про те, що напівпричіп транспортного засобу, що перевіряється, має здвоєну вісь на підставі припущень, не здійснивши вимірювання відстані між осями напівпричепу та не зазначивши ці відомості в акті.
Також акт № 0008432 не містить відомостей про показники нормативно допустимого осьового навантаження, в тоннах (пункт 10 акту).
Також в акті відсутня інформація щодо того, на якому пункті здійснювались заходи габаритно-вагового контролю - пересувному чи стаціонарному.
Крім того, в пункті 10 акту зазначені показники фактичного осьового навантаження, в тоннах, а саме: 6300/9600/10150/9550, що не може відповідати дійсності, оскільки повна маса транспортних засобів, тягача та напівпричепу згідно з реєстраційними даними разом складає 49800 кг (23000+26800 кг), тобто 23 тонни та 26,8 тонн.
Таким чином, відомості про навантаження на осі транспортного засобу, зазначені під час перевірки працівником Укртрансбезпеки в пункті 10 “Осьові навантаження, тонн” акту № 0008432 від 24.02.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів є сумнівними та такими, що не можуть відповідати дійсності.
Позивач вважає, що акт також є недостовірним доказом та не повинен був розглядатися відповідачем при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно розрахунку загальна маса транспортного засобу зазначена в тоннах і складає 35600 тонн. Проте, згідно розрахунку навантаження на здвоєну вісь зазначено в тоннах і складає 19,700 тонн.
З розрахунку не вбачається, на підставі яких даних перевіряюча посадова особа дійшла висновку про пройдену транспортним засобом відстань до пересувного пункту габаритно-вагового контролю, яка згідно з розрахунком складає 25 км.
Також незрозумілим є те, з яких міркувань перевіряюча особа встановила перевищення вагового параметру, який складає 3,700 тонн, з огляду на встановлення загальної маси у 35600 тонн.
Крім того, при складенні розрахунку перевіряюча особа застосувала показник потрійного розміру плати за перевищення вагового параметру, оскільки рух транспортного засобу здійснювався без відповідного дозволу, проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки згідно з накладною на товар вантажем є вугілля пиловидне, тобто сипучий вантаж, надання дозволу на перевезення якого законодавством не передбачено.
При складенні розрахунку перевіряюча посадова особа зазначили суму, яка підлягає сплаті за перевищення вагових параметрів в євро.
Відповідно до абз. 2 п. 27 Порядку № 879 плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.
Тому позивач вважає відомості про пройдену транспортним засобом відстань до пересувного пункту габаритно-вагового контролю та показники перевищення вагового параметру, зазначені під час перевірки працівником Укртрансбезпеки в розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, також сумнівними та такими, що не можуть відповідати дійсності.
Стосовно процедури зважування транспортного засобу позивач зазначив, що відповідно до п. 10 акту від 24.02.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів вбачається, що перевищення осьового навантаження виявлено на здвоєній осі замість допустимих 16,0 т, виявлено 19,7 т.
Але з п. 5 довідки від 24.02.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю тип транспортного засобу відповідає п. 11, а саме: тягач із двома одиничними осями та напівпричіп із здвоєними осями.
Тобто, здвоєні осі є тільки у напівричепа. Але з наданого талона зважування № 1757 вбачається інформація щодо дати, часу, номеру талона, режиму та реєстраційного номера тягача. Інформація щодо реєстраційного номера напівпричепа у талоні відсутня.
Тобто відповідно до талона зважування № 1757 зважуванню піддавався тягач MAN TSS 19.400 19.400, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Таким чином, відсутні належні докази перевищення осьового вантаження на 3,7 т здвоєних осей напівричепа, оскільки в талоні зважування відсутня інформація щодо зважування безпосередньо напівричепа.
У талоні зважування № 1757 відсутня інформація щодо зважувального засобу (вагів) крім номеру зважувального пристрою, величини можливої чи допустимої похибки, найменування акту, де було проведено зважування та його місцезнаходження. Талон зважування не підписано ні оператором, що проводив зважування, ні водієм.
Вважає, що талон зважування № 1757 не може вважатися допустимим доказам реальної ваги автомобіля з напівпричепом.
Згідно з талоном зважування № 1757 від 24.02.2021 зважування проводилось шляхом вимірювання вагового навантаження на кожну напіввісь з чотирьох осей транспортного засобу та склало відповідно 6300 кг на ось 1, 9600 кг на ось 2, 10150 на ось 3 та 9550 на ось 4.
Разом з цим, вимірювання навантаження на здвоєну вісь проводилось шляхом вимірювання навантаження на кожну з напівосей здвоєної осі та математичного складання результатів такого зважування, тобто 10150+9550=19700 кг.
Втім, погодитися з таким вимірюванням не можна, оскільки, на думку позивача, вимірювання навантаження на здвоєну вісь мало б проводитися шляхом зважування саме здвоєної осі, а не кожної напівосі з осей здвоєної осі та складання результатів такого зважування.
Крім того, зі змісту талона зважування вбачається, що зважено було транспортний засіб, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто спеціалізований вантажний сідловий тягач, тоді як відомостей про зважування транспортного засобу, реєстраційний номер НОМЕР_6 , тобто напівпричіп бортовий, зазначений талон зважування не містить.
Крім того, вказаний талон не містить реквізитів щодо пункту проведення вагового контролю.
Зі змісту талону зважування № 1757 від 24.02.2021, акту, довідки та розрахунку неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг тощо.
Прохання водія транспортного засобу ОСОБА_1 надати копії паспорту на ваги та свідоцтво про їх повірку посадовою особою Укртрансбезпеки було проігноровано.
Таким чином, встановити відповідність обладнання, яке використовувалось при зважуванні ТЗ позивача, вимогам Порядку № 879 не довелося можливим.
Тому позивач вважає, що відомості, які містяться в талоні зважування № 1757 від 24.02.2021, не могли братися до уваги при визначенні параметрів вагових перевищень.
Окрім того, відповідно до положень абзацу 1 пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Зазначений акт посадовою особою Укртрансбезпеки під час перевірки транспортного засобу позивача 24.02.2021 взагалі не складався.
Відповідно до пункту 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування.
При цьому транспортний засіб позивача внаслідок габаритно-вагового контролю не затримувався, а після його проходження подальший рух транспортного засобу не заборонявся.
Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування, яка зазначена в розрахунку за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, позивачем не сплачувалась, а транспортний засіб після проведення перевірки продовжив свій рух.
Таким чином, спірна постанова прийнята відповідачем на підставі документів, які містять сумнівні та суперечливі відомості, оформлені неналежним чином та з порушенням вимог законодавства про автомобільний транспорт, що стало підставою для звернення позивача до суду.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 р. у справі № 360/2195/21 у задоволенні позову – відмовлено.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.                                                                                                                        В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.
Спірна постанова прийнята відповідачем на підставі документів, які містять сумнівні та суперечливі відомості, оформлені неналежним чином та з порушенням вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  наступного. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що посадовими особами Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку від 22.02.2021 № 011754, згідно графіка проведення рейдових перевірок Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 24.02.2021 об 11 год. 31 хв. на 9 км+100 м а/д С 051016 “Торське-Кремінна” проведено габаритно-ваговий контроль транспортний засіб марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки МАЗ, номерний знак НОМЕР_6 , який належить ТОВ “НВП “Зоря”, під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював перевезення вантажу – вугілля пиловидного (арк. спр. 82, 113-116, 153).
За результатами габаритно-вагового контролю вказаного транспортного засобу було встановлено, що загальна маса транспортного засобу з напівпричепом та вантажем становила 35,6 т при нормі 40 т; навантаження на передню одиночну вісь тягача марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , становило 6,3 т при нормі 11 т; навантаження на задню одиночну вісь тягача марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , становило 9,6 т при нормі 11 т; навантаження на здвоєну вісь напівпричепа марки МАЗ, номерний знак НОМЕР_6 , становило 19,7 т (10,15+9,55) при нормативно допустимому – 16 т. Про вказані вище дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон про зважування № 1757 від 24.02.2021 (арк. спр. 81).
За результатами здійснення габаритно-вагового контролю посадовими особами Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю № 0011946 від 24.02.2021, акт перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0008432 від 24.02.2021, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 0008432 від 24.02.2021, акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 262626 від 24.02.2021 (арк. спр. 78, 79, 80, 156).
Актом від 24.02.2021 № 262626 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом контролюючим органом зафіксовано порушення абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” - перевезення вантажу з перевищенням допустимих вагових обмежень понад 20% (арк. спр. 156).
Згідно з актом від 24.02.2021 № 0008432 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 24.02.2021 № 0011946 зафіксовано навантаження на осі: 1) 6300; 2) 9600; 3) 10150; 4) 9550; повна маса транспортного засобу 35600. Фактичне навантаження: на здвоєну вісь - 19700 при нормативно допустимій - 16000 (арк. спр. 145 зв., 155).
За результатами проведеного габаритно-вагового контролю Східним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортного засобу, відповідно до якого позивачу нараховано до сплати 31,5 євро (арк. спр. 79).
Розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, Східним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 13.04.2021 № 222652, якою до позивача ТОВ “НВП “Зоря” застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 34000,00 грн за порушення: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за яке передбачена абзацом 16 частини першої статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” (арк. спр. 159).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 05 квітня 2001 року № 2344-III “Про автомобільний транспорт” (далі - Закон № 2344-ІІІ), Законом України від 30 червня 1993 року № 3353-XII “Про дорожній рух” (далі - Закон № 3353-XII), Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103), Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, що затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567), Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі – Правила № 30), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі – Правила дорожнього руху).
На підставі частини сьомої статті 6 Закону № 2344-IІІ  центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.
Відповідно до абзацу четвертого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 “Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади” утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.
Згідно пункту 1 Положення № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Пунктом 4 Положення № 103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.
Як визначено пунктом 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Пунктом 2 Порядку № 1567 визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
На підставі пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
При цьому, за приписами пункту 13 Порядку № 1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.
Згідно з пунктом 14  Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Відповідно до абзацу 1 пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Отже, зазначені положення нормативно-правових актів свідчать, що Східному міжрегіональному управлінню Укртрансбезпеки надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.
Згідно  зі статтею 33 Закону № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
В свою чергу,  частиною четвертою статті 48 Закону № 2344-III визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Частиною другою статті 29 Закону № 3353-XII передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Абзацом 16 частини першої  статті 60 Закону № 2344-III  визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Здійснення габаритно-вагового контролю регламентовано Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879).
Згідно з пунктами 3, 4 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху; робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.
Процедуру взаємодії посадових осіб Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів (далі - посадові особи Укртрансінспекції), працівників відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху (далі - відповідні підрозділи МВС), а також служб автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі та підприємств, визначених у встановленому законодавством порядку (далі - служби автомобільних доріг), під час організації та проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - транспортні засоби) під час проїзду автомобільними дорогами загального користування визначає Порядок, затверджений спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року № 1007/1207 (далі – Порядок № 1007/1207).
На підставі пункту 4 Порядку № 1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю, серед іншого, визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів; видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку.
Відповідно до пунктів 16, 18 Порядку № 879  габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
На підставі пункту 3 “Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами”, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30), транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 “Правил дорожнього руху”.
Пунктом 22.5 “Правил дорожнього руху України”, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
При цьому на підставі  вимог пункту 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності” через центри надання адміністративних послуг.
Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5  Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що дозвіл та плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов`язковими при здійсненні перевезень великоваговими чи великогабаритними транспортними засобами, вагові чи габаритні параметри яких перевищують нормативно допустимі.
Судом встановлено, що за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки МАЗ, номерний знак НОМЕР_6 , який належить ТОВ “НВП “Зоря”, під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював перевезення вантажу – вугілля пиловидного, було встановлено, що загальна маса транспортного засобу з напівпричепом та вантажем становила 35,6 т при нормі 40 т; навантаження на передню одиночну вісь тягача марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , становило 6,3 т при нормі 11 т; навантаження на задню одиночну вісь тягача марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , становило 9,6 т при нормі 11 т; навантаження на здвоєну вісь напівпричепа марки МАЗ, номерний знак НОМЕР_6 , становило 19,7 т (10,15+9,55) при нормативно допустимому – 16 т.
Рух транспортного засобу із перевищенням лише одного нормативного допустимого вагового параметру свідчить про необхідність отримання спеціального дозволу. Доказів на спростування факту перевезення вантажу з нормативно допустимими навантаженнями позивачем до матеріалів справи не надано.
У відповідності до підпункту 6 пункту 2 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.
Пункт 12 Порядку № 879 передбачає, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
На підставі пункту 13 Порядку № 879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Судом встановлено, що зважування було проведено із використанням приладу: прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-AS2-PWIA, № приладу 435, що пройшли щорічну повірку 22.12.2020, що підтверджується копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної технічки (арк. спр. 105 зв. бік - 106).
Таким чином, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки МАЗ, номерний знак НОМЕР_6 , який належить ТОВ “НВП “Зоря”, під керуванням водія ОСОБА_1 , під час проведення рейдової перевірки здійснювався технічним засобом, що пройшов повірку та є придатним до застосування.
Щодо посилання позивача на те, що працівник перевіряючого органу не здійснював вимірювання відстані між осями транспортного засобу, а відтак не зрозуміло, на підставі яких даних відповідач дійшов висновку про те, що вісь є здвоєною, суд зазначає таке.
В акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 24.02.2021 № 0008492 не зазначено відстані між осями. Проте, зазначений акт підписано водієм ОСОБА_1 без зауважень. Крім того, про те, що вісь транспортного засобу є здвоєною, зазначено в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 24.02.2021 № 0011946 та в розрахунку плати за проїзд. Доказів зворотнього позивачем до суду не надано.
Суд зазначає, що окремі недоліки складеного акта не перешкоджають встановленню обставин допущеного порушення та не спростовують висновку контролюючого органу про перевищення нормативно допустимого навантаження.
Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що з талона зважування не вбачається зважування напівпричепа. Як слідує зі змісту талона зважування, здійснювалося зважування транспортного засобу повністю (тягача та напівпричепа) з визначенням навантаження на кожну вісь (як тягача, так і напівпричепа). Зі змісту талона зважування вбачається, що загальна маса транспортного засобу з напівпричепом та вантажем становила 35,6 т, навантаження на передню одиночну вісь тягача становило 6,3 т, навантаження на задню одиночну вісь тягача становило 9,6 т, навантаження на здвоєну вісь напівпричепа становило 19,7 т (10,15+9,55). Також результати габаритно-вагового контролю з зазначенням навантаження на кожну вісь транспортного засобу зазначені в довідці про результати габаритно-вагового контролю від 24.02.2021 № 0011946.
Щодо посилань позивача на те, що талон зважування не підписано ні оператором, ні водієм, суд зазначає, що такі вимоги до талона (чека) зважування транспортного засобу не визначені чинним законодавством, натомість позивач не зазначає нормативно-правовий акт, якому, на його думку, не відповідає талон зважування.
Щодо доводів позивача про відсутність у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 24.02.2021 № 0011946 часу здійснення габаритно-вагового контролю, суд зазначає, що дата та час здійснення габаритно-вагового контролю зазначені в талоні зважування від 24.02.2021 та в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 24.02.2021 № 262626, а незазначення у довідці про здійснення габаритно-вагового контролю часу його здійснення не ставить під сумнів достовірність відомостей про результати зважування транспортного засобу.
Судом установлено, що в довідці вага транспортного засобу дійсно фактично зазначена в кілограмах, а не в тоннах. Проте, вказана обставина жодним чином не вплинула на винесення спірної постанови про накладення штрафу та на визначення суми штрафу.
Суд зазначає, що наявність окремих технічних помилок при складенні відповідачем документів за наслідками габаритно-вагового контролю не спростовують правомірності висновку відповідача щодо допущеного позивачем порушення.
Доводи позивача про те, що посадовою особою Укртрансбезпеки під час перевірки не складався акт за формою згідно з додатком № 3 до Порядку № 1567, є незмістовними, оскільки, як установлено судом, акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком № 3 до Порядку № 1567 було складно 24.02.2021 за № 262626 та підписано водієм ОСОБА_1 (арк. спр. 156).
Правову оцінку розрахунку плати за проїзд суд не надає, оскільки спірним питанням у цій справі є правомірність постанови відповідача про накладення штрафу, та розрахунок плати за проїзд не випливає на зміст постанови.
Відсутність методики зважування транспортного засобу, на що посилається позивач у позовній заяві, не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення.
За практикою Європейського Суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. “Руїз Торіха проти Іспанії” (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Зоря” на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 р. у справі № 360/2195/21 - залишити без задоволення.                                                           Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 р. у справі № 360/2195/21 - залишити без змін.                                                                                             
Повне судове рішення складено 21 грудня 2021 року.  
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                      Т.Г. Гаврищук

                                                                                                                Г.М. Міронова