ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 грудня 2021 року 	м.Дніпро	справа № 384/129/21 2-а/387/14/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,    
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2021 року у справі № 384/129/21 (2-а/387/14/21) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про скасування постанови управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач) про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №956388 від 22.04.2021 та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального права позивач просить скасувати рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2021 року та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В апеляційній скарзі зазначає, що технічний прилад TruCam №TC000524 працівник поліції тримав в руках при визначені швидкості, а це є недопустимим, а докази отриманні таким чином є неналежними та не можуть бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, вказаний прилад не зазначений в оскарженій постанові.
Відповідач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що за фабулою постанови серії ДПО18 №956388 від 22.04.2021, 22.04.2021 позивач, керуючи т.з. рухався зі швидкістю 104 км/год, порушивши вимогу знаку "Обмеження швидкості руху" 50 км/год, перевищив швидкість на 54 км/год, чим порушив п.12.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.122 КпАП України. За вказане адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 1 700 гривень.
Позивач, вважаючи постанову про адміністративне правопорушення протиправною звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову у повному обсязі, вказав, що факт вчинення позивачем правопорушення доведено наявними та допустимим доказами.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.
В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до підпункту «б» пункту 12.9 Правил, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
Відповідно до ч.4 статті 122 КпАП України перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Позивачу в провину ставиться правопорушення, що виразилося у перевищуванні максимальної швидкості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена відповідними частинами ст.ст.121, 122 КпАП України. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до п.10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року №1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, у ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.
Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію», передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
З матеріалів справи слідує, що відповідачем до суду першої інстанції надано фотознімок, здійснений приладом TruCam LTI 20/20 №ТС000524, та відеозапис на якому зафіксовано, суть правопорушення на автомобілі позивача, який рухався зі швидкістю 104 км/год.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
При цьому, фіксація швидкості руху транспортного засобу позивача здійснювалась за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCam LTI 20/20 №ТС000524, який містить чітке зображення автомобіля і його державний номерний знак, яким в момент правопорушення керував позивач.
Зазначений доказ є допустимим, оскільки у оскарженій постанові зазначено, який технічний прилад застосовувався при вимірюванні швидкості, та правомірність застосування такого лазерного вимірювача швидкості підтверджується сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 (а.с.86).
На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LТІ 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16816, виданого ДП «Укрметртестстандарт» свідоцтво про уповноваження № П-9-2019 від 14.02.2019 та чинного до 02.12.2020, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20 №ТС000524" є придатним до застосування.
Можливість використання виробу «TruCam LТІ 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ІSO/ІЕS 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.
У свою чергу, Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2017 № 833 «Про функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі», визначено, що технічні засоби (прилади контролю) - це пристрої, що дають змогу в автоматичному режимі здійснювати виявлення та фотозйомку або відеозапис подій, що містять ознаки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та інформація в яких захищена згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах.
Такі технічні засоби входять до системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі (далі - система), визначення терміну якої встановлює, що це - взаємопов`язана сукупність технічних засобів (приладів контролю), програмних і апаратних засобів обробки отриманих за допомогою технічних засобів (приладів контролю) інформаційних файлів та метаданих, обміну з використанням телекомунікаційних мереж інформацією, необхідною для реалізації організаційних і процесуальних заходів під час здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, що функціонує в єдиній інформаційній системі МВС.
У даному випадку, лазерний вимірювач швидкості TruCam є засобом саме вимірювальної техніки, а не засобом фото-відеофіксації і відповідає вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», відповідно до статті 1 якого засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.
Як свідчать матеріали справи, використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції задокументовано та дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» завчасно інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних засобів.
Будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем надано не було.
Як вбачається з відповіді Служби автомобільних доріг в Одеській області від 19.04.2021 року за № 01-1250/12 щодо інформації по дорожнім знакам 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та 5.70 «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» на автодорозі М-05 Київ-Одеса, вбачається, що дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» на км. 428 автодороги М-05 Київ-Одеса встановлені згідно тимчасової схеми організації дорожнього руху на період капітального ремонту автодороги М-05 Київ-Одеса, км 427+184 км 429+875 (транспортна розв`язка) Схема погоджена Управлінням патрульної поліції в Одеській області листом від 06.07.2020 року № 12364/41/13/07/02-2020. Дорожні знаки 5.70 «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» з табличкою 7.2.1 «Зона дії» встановлені на початку серпня дорожньою підрядною організацією ТОВ «Автомагістраль-Південь» на автодорозі М-05 Київ-Одеса, км 380+000 (праворуч) км 440-000 (ліворуч) та км 442+000 (праворуч) км 463+000 (ліворуч) згідно листа Управління патрульної поліції в Одеській області від 28.07.2020 року № 14101/41/13/07/02-2020. Зазначені дорожні знаки облаштовані з урахуванням вимог ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні вимоги. Правила застосування».
Тобто заборонні обмежувальні і інформаційні дорожні знаки були розташовані на відповідній ділянці автодороги, що підтверджується відповідними доказами наданими відповідачем.
Крім того, позивачу було надано для огляду підтвердження вчинення ним порушення правил дорожнього руху. Особа, яка вчинила правопорушення безпосередньо була встановлена на місці, особа яка складала протокол назвала свою посаду та прізвище, оголосили суть порушення і права (а.с. 96).
За технічними характеристиками лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 №ТС000524 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі (без участі оператора).
Отже доводи позивача як підстави задоволення позову, щодо обов`язковості стаціонарного встановлення вимірювача швидкості TruCam LTІ 20/20 спростовується вищезазначеним.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене вище, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ч.3 ст.272, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2021 року у справі № 384/129/21 (2-а/387/14/21) - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак