УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
14 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 320/3421/19
провадження № 51-593 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 червня 2021 року та  ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 листопада 2021 року відносно ОСОБА_5 .
Оскаржені судові рішення
1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , 
засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті                                                      185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. 
 
2. Суд визнав доведеним, що  ОСОБА_5 31 грудня 2018 року близько 22:00, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відтиску металопластикового вікна проник до житлового будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_6   на суму 8 229 грн.
 
10 січня 2019 року приблизно о 20 год., знаходячись біля будинку по АДРЕСА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, шляхом відтиску металопластикового вікна, проник до вказаного житлового будинку, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_4 , завдав майнової шкоди потерпілій на загальну суму 96 500 грн. 
 
14 лютого 2019 року, прилизано о 19 год ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, шляхом відтиску металопластикового вікна, проник до житлового бусинку АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_7 , чим спричинив останній майнову шкоду на загальну суму 6 000 грн. 
 
Крім того, 15 лютого 2019 року близько18 год., продовжуючи свої злочинні дії шляхом відтиску металопластикового вікна проник до житлового будинку АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_8 , спричинивши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 8 000 грн. 
 
27 лютого 2019 року близько 10 год ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії шляхом відтиску металопластикового вікна проник до житлового будинку АДРЕСА_6 , звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_9 , на загальну суму 11 700 грн.
 
Також, 07 березня 2019 року приблизно о 18:30, продовжуючи свої злочинні дії   ОСОБА_5 шляхом відтиску металопластикового вікна проник до житлового будинку АДРЕСА_7 , звідки таємно викрав майно, що ОСОБА_10 на загальну суму 11 615 грн. 00 коп.
 
Вимоги і доводи, наведені в касаційній скарзі 
3.  У касаційній скарзі потерпіла не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 , просить змінити судові рішення через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. 
4. На обґрунтування своєї позиції стверджує, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу потерпілої без задоволення, належним чином не оцінив суспільну небезпеку вчиненого засудженим злочину, не надав вичерпних відповідей на доводи її апеляції і не навів в ухвалі переконливих підстав прийнятого рішення. Також судом апеляційної інстанції належним чином не враховано дані, що характеризують засудженого.
 
Оцінка Суду
5.  Відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
6. Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК, за обставин, зазначених у вироку, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі потерпілої ОСОБА_4 не оспорюються.
7.  Фактично, доводи потерпілої зводяться до того, що суд апеляційної інстанції надав таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою вона не згодна. 
8.  Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. 
 
9.  Зі змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що суд першої інстанції врахував обставини, на які посилається потерпіла у касаційній скарзі. Вони були відомі суду першої інстанції та достатньою мірою враховані при призначенні ОСОБА_5 покарання та на думку колегії суддів, у сукупності не свідчать про необхідність призначення іншого розміру покарання.
10. Також, при призначенні покарання засудженому суд врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів. Крім того, судом першої інстанції встановлено, що він за місцем проживання характеризується задовільно, але на нього надходили скарги до органу місцевого самоврядування, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має хворого батька похилого віку, в силу ст. 89 КК не судимий. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання не встановлено.
11. Скоєння нових ще вісім крадіжок засудженим після  скоєння кримінального правопорушення відносно ОСОБА_4 та інші характеризуючі його особу відомості, на які посилається потерпіла, були досліджені та враховані судом першої інстанції при призначені покарання. З огляду на такі відомості щодо ОСОБА_5 суд дійшов обґрунтованого висновку, що саме відбування покарання у виді позбавлення волі, буде необхідним та достатнім для досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
12.  Проаналізувавши вирок, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначення засудженому покарання. Рішення апеляційного суду належним чином мотивоване з посиланням на обставини справи і відповідає вимогам статті 419 КПК.
13.  У своїй касаційний скарзі потерпіла не наводить підстав вважати обране покарання  ОСОБА_5  явно несправедливим через м`якість і переконливих доводів, які б ставили під сумнів висновки судів у частині призначення покарання засудженому.
14.  У цьому провадженні, як видно з наданого судового рішення, не встановлено обставин, які би давали підстави вважати, що покарання засудженому призначено з порушенням визначених у законі загальних засад.
З огляду на викладене, Суд вважає, що касаційна скарга та надане до неї судове рішення не містить підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 червня 2021 року та  ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 листопада 2021 року відносно ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                   ОСОБА_2                          ОСОБА_3