ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" січня 2022 р.                                Справа№ 910/20816/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Корсака В.А.
суддів:            Попікової О.В. 
          Євсікова О.О. 
 
за участю секретаря судового засідання: Поливач В.Д.
за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання від                     17.01.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "ТРОЯНІВСЬКЕ"
на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2021, повний текст складено 16.07.2021
у справі №910/20816/20 (суддя Джарти В.В.)
за позовом   Фізичної особи-підприємця Хмари Максима Станіславовича
до    Приватного акціонерного товариства "ТРОЯНІВСЬКЕ"
про    стягнення 140 015,35  грн (з урахуванням заяви про зменшення від 23.03.2021),
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.
          У грудні 2020 року Фізична особа-підприємця Хмара Максим Станіславович (далі - позивач, Підприємець) звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "ТРОЯНІВСЬКЕ" (далі - відповідач, Товариство) про стягнення 174 809,13 грн, з яких 148 709,50 грн боргу, 13 308,04 грн пені, 4 839,15 грн три проценти річних та 7 952,44 грн інфляційних втрат.
          Позовні обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди транспортного засобу з екіпажем № 01/11/19 від 01.11.2019.
           23.09.2021 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог у якій позивач просив про стягнення з відповідача 116 909,50 грн основного боргу, 13 570,82 грн пені, 3812,55 грн три проценти річних та 5722,48 грн інфляційних втрат.
Вказана заява прийнята судом першої інстанції, подальший розгляд справи здійснював з її врахуванням. 
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 у справі №910/20816/20 позов задоволено частково,  стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ТРОЯНІВСЬКЕ" на користь Фізичної особи-підприємця Хмари Максима Станіславовича 116 909,50 грн основного боргу, 13 476,25 грн пені, 3   812,55 грн три проценти річних, 4   498,34 грн інфляційних втрат та 2   082,20 грн судового збору.    В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "ТРОЯНІВСЬКЕ" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 у справі №910/20816/20 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.  

В апеляційній скарзі викладено клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі представника відповідача; клопотання про призначення експертизи. 

          В обґрунтування вимог апеляційної скарги            скаржник посилається            на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи,  неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

          Зокрема, скаржник заперечує факт передачі позивачем майна в оренду відповідачу, а також використання цього майна. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної                    скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Попікова О.В.,              Євсіков О.О. 

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2021 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/20816/20 та невідкладено надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №910/20816/20.

11.08.2021 судом апеляційної інстанції скеровано до суду першої інстанції запит про направлення матеріалів справи та копію ухвали суду від 11.08.2021.

15.09.2021 матеріали справи №910/20816/20 надійшли до Північного апеляційного господарського суду. 

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2021, у зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О. та судді Мартюк А.І., які входять до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/20816/20.

          Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Попікова О.В., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ТРОЯНІВСЬКЕ" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 у справі №910/20816/20. Задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства "ТРОЯНІВСЬКЕ" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 01.11.2021 о 14:40 год. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 27.10.2021. Встановлено учасникам апеляційного провадження строк до 27.10.2021 для надання своїх заперечень чи пояснень щодо заявленого в апеляційній скарзі відповідачем клопотання про призначення експертизи.   Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 27.10.2021. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою. 

В ході апеляційного розгляду справи склад колегії суддів змінювався та розгляд справи відкладався. 

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2021, у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/20816/20.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду та повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2021, апеляційні скарги передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Попікова О.В.,  Євсіков О.О.

          Ухвалою     Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2021 апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 задоволено   заяву представника відповідача та продовжити строк розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "ТРОЯНІВСЬКЕ" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 у справі №910/20816/20. Повідомлено учасників справи про відкладення розгляду апеляційної скарги на 17.01.2022 о 14 год. 20 хв.  Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.  
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
          Фізична особа-підприємець Хмара Максим Станіславович у відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційну скаргу відхилити та оскаржене судове рішення залишити без змін, як правильне та обґрунтоване. Також просив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи у справі. 

Явка представників сторін.
В судове засідання від 17.01.2021 з`явився представник відповідача.

Позивач до судового засідання не з`явився. Про час та місце судового засідання належним чином повідомлений у відповідності до ст.  120, 242 ГПК України, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, зокрема залучені поштові повідомлення.

Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання - 17.01.2021 - від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом апеляційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у цьому судовому засіданні.

Беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції не визнавав участь учасників справи обов`язковою, учасники належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, а також з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, необхідності забезпечення захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з огляду на наявність достатніх у матеріалах справи доказів для вирішення даної справи, колегія суддів дійшла до висновку про можливість здійснення апеляційного перегляду оскарженого рішення за наявними матеріалами справи.

Розгляд клопотань.
          До апеляційної скарги відповідачем додано клопотання про призначення експертизи, у якому відповідач просить суд: призначити судову почеркознавчу та технічну експертизу, проведення якої доручити експертам КНДІСЕ; на вирішення експертизи поставити запитання: чи відповідає відбиток печатки ПрАТ "ТРОЯНІВСЬКЕ" вчинений на Акті виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 15.11.2021 печатці ГфАТ "ТРОЯНІВСЬКЕ"; якою особою вчинено підпис С.О. Попова ПрАТ "ТРОЯНІВСЬКЕ" в Акті виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 15.11.2021.

          Колегія суддів, у судовому засіданні від 17.01.2022, розглянувши подане товариством клопотання дійшла висновку відмовити у його задоволенні. При цьому, суд вважає необхідним зазначити наступне.
За приписами ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
          1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

          Суд зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

          За змістом статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

          Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 зазначеного Кодексу).

          Слід зазначити, що враховуючи предмет та підстави позову, відповідач не був позбавлений можливості самостійно замовити експертне дослідження для отримання висновку експерта, який би був оцінений судом при дослідженні доказів по справі.

          Відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

          Тобто, Господарським          процесуальним          кодексом України          на учасників процесу покладається обов`язок спочатку самостійно вжити заходи для надання експертного висновку і лише у разі відсутності такої можливості, що також має бути підтверджено відповідними доказами, сторона звертається з клопотанням про призначення експертизи до суду.

          До того ж, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
          
          Статтею 98 ГПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

          Крім того, слід зауважити, що висновок судового експерта для господарського суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється господарським судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу (ст.104 ГПК України).

З огляду на приписи ст. 99, 101 ГПК України, проаналізувавши клопотання відповідача про призначення судової експертизи, за оцінкою суду апеляційної інстанції, відповідачем не доведено підстав призначення судової почеркознавчої експертизи під час апеляційного перегляду справи. При цьому, колегія суддів враховує, що у даному випадку суд може встановити обставини, які входять до предмета доказування у цьому спорі, та вирішити спір на підставі поданих сторонами доказів без застосування спеціальних знань.

Межі та строк розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України   та ч. 1 ст. 74 ГПК України    визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутнього представника відповідача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення у даній справі залишити без змін, виходячи з такого.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
01.11.2019 між ФОП Хмара М. С. та Приватним акціонерним товариством «Троянівське» було укладено договір оренди транспортного засобу з екіпажем №01/11/19 (далі - договір).
Згідно пункту 1.1 договору орендодавець (ФОП Хмара М.С.) зобов`язується передати орендареві (ПрАТ «Троянівське») в строкове платне користування зернозбиральний комбайн/ни з жаткою/ми для збирання кукурудзи (далі - Техніка), у кількості 2 (дві) одиниці, а також зобов`язується забезпечити своїми силами їх управління та технічну експлуатацію під керуванням екіпажу (водія), а орендар зобов`язується прийняти техніку орендодавця та сплачувати орендодавцеві орендну плату за її використання.
Відповідно до п. 3.1 договору визначено, що техніка з екіпажем надається в оренду терміном до 30 листопада 2019 року включно з моменту прийняття його за актом приймання-передачі, який підписується сторонами та скріплюється печатками. Строк оренди може бути продовжений за згодою сторін, що оформляється відповідною додатковою угодою до цього договору. 
Відповідно до пункту 4.1 договору розмір орендної плати визначається в акті виконаних робіт (послуг) (оренда техніки). Акт виконаних робіт (послуг) оформляється та підписується по закінченню оренди.
За пунктом 4.4. договору орендна плата сплачується в безготівковій формі в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Орендодавця протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання сторонами акту виконаних робіт (послуг) (оренда техніки).
Згідно Акту виконаних робіт №1 від 15.11.2019 Підприємцем було надано Товариству послуги оренди с/г техніки для збору сої та кукурудзи, обумовлені договором, на загальну суму без ПДВ - 148 709,50 грн.
Позивач стверджує, що після надання послуг і підписання Акту виконаних робіт №1 від 15.11.2019 відповідач не сплатив вартість оренди техніки, а тому станом на день звернення із даним позовом до суду існує заборгованість ПрАТ «Троянівське» перед ФОП Хмара М.С. за договором №01/11/19 від 01.11.2019 у розмірі 148 709,50 грн.
Оскільки, згідно умов договору розрахунки за послуги оренди проводяться протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання сторонами акту виконаних робіт, - обов`язок Підприємства щодо оплати наданих ФОП Хмара М.С. послуг виник з 23.11.2019.
Позивач також зазначив, що з банківської виписки про рух грошових коштів по рахунку підприємця вбачається, що відповідач здійснював часткову оплату згідно договору на рахунок позивача, а саме: 12.11.2019 на суму 4    400,00 грн, 14.11.2019 на суму 2    400,00 грн, 27.11.2019 на суму 25    000,00 грн.
14.12.2020 позивач звертався до відповідача з претензією щодо сплати суму боргу, яку останній отримав 15.12.2020 (згідно поштового реєстру), але підприємство не виконало своїх зобов`язань, що стало підставою для звернення із позовом до суду, в межах якого позивач просив суд стягнути з відповідача 116    909,50 грн боргу, 13    570,82 грн пені за період з 23.11.2019 по 23.05.2020, три проценти річних у розмірі 3    812,55 грн та інфляційні втрати в розмірі 5    722,48 грн (з урахуванням заяви про зменшення від 23.03.2021).
Крім того, 22.12.20 відповідачу було направлено акт звірки взаєморозрахунків, однак з боку підприємства він не був повернутий.
Відповідач проти позову заперечив з підстав відсутності акту приймання-передачі об`єктів оренди, що унеможливлює користування послугами оренди. Також відповідач зазначає, що Акт виконаних робіт №1 від 15.11.2019 не отримував тат не міг його підписати.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Пунктом 1 частини 2  статті 11 ЦК України  передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1  статті 626 ЦК України  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Судом встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди (найму).
За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності (частина 1  статті 283 Господарського кодексу України).
Статтею 286 Господарського кодексу України  встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.
Відповідно до частини 1  статті 762 ЦК України  за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Матеріалами справи підтверджується факт надання послуг з оренди сільсько-господарської техніки на загальну суму 148    709,50 грн.
Відповідно до частини 1  статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із  статті 525 ЦК України  одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до  статті 526 ЦК України  зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як вказано судом вище, умовами пункту 4.4. договору орендна плата сплачується протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання сторонами акту виконаних робіт (послуг) (оренда техніки).
Зважаючи на те, що Акт виконаних робіт датований 15.11.2019, враховуючи умови укладеного договору, суд дійшов висновку, що граничним строком оплати вартості наданих послуг оренди є 22.11.2019, а прострочення виконання зобов`язання починається з 23.11.2019.
У порушення умов укладеного договору відповідач не здійснив повну оплату отриманих послуг оренди, сплативши лише частину суми, а саме в розмірі 31  800,00 грн.
Відповідно до частини 1  статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Оскільки відповідачем не була внесена повна оплата вартості оренди, не надано доказів на спростування факту наявності заборгованості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 116  909,50 грн є обгрунтованими та доведеними, тому підлягають задоволенню.
Аргументи відповідача зводяться до заперечень щодо отримання ним будь-яких послуг від позивача за договором оренди. 
В контексті вказаного судом першої інстанції правомірно відхилено доводи відповідача щодо відсутності доказів передачі йому об`єктів оренди, оскільки факт здійснення часткової оплати згідно договору оренди ТЗ з екіпажем № 01/11/19 від 01.11.2019 свідчить про вчинення з боку відповідача конклюдентних дій Товариства не тільки на укладення вказаного правочину, але й на отримання послуг за таким правочином.
Посилання відповідача на те, що акт виконаних робіт №1 від 15.11.2021 останній не підписував та не ставив відбиток печатки, тому відсутні            підстави вважати, що ним використовувалось будь-яке майно суд також відхиляє, оскільки самі лише посилання не доводять вказане.
Щодо заявлених до стягнення сум пені в розмірі 13    570,82 грн за період з 23.11.2019 по 23.05.2020, три проценти річних у розмірі 3    812,55 грн та інфляційні втрати в розмірі 5  722,48 грн суд відзначає наступне.
Відповідно до  статті 610 ЦК України  порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною 1  статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.
Статтею 611 ЦК України  зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.
У відповідності до частини 1  статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у  Господарському кодексі України, іншими законами та договором.
Частиною 1  статті 549 ЦК України  визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з нормами  статті 230 ГК України  штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно пункту 8.6 договору в разі прострочення оплати вартості виконаних робіт, замовник сплачує суму боргу, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожну добу прострочення.
За умовами частини 2  статті 625 ЦК України  боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат у межах заявленого позивачем періоду, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача за несвоєчасну сплату орендної плати пеню в розмірі              13    476,25 грн, 3 % річних у розмірі 3    812,55 грн та 4    498,34 грн інфляційних втрат. В іншій частині вимог правомірно відмовлено, як обрахованих невірно. 
          Доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженого рішення скаржником не наведено.
Щодо посилання відповідача на порушення судом ч.2 ст. 252  ГПК України колегія суддів зазначає, що зазначене процесуальне порушення не призвело до прийняття неправильного судового рішення. 
          Всім встановленим обставинам, які мають значення для правильного вирішення спору надана належна правова оцінка.
Враховуючи положення частини 1  статті 9 Конституції України  та беручи до уваги ратифікацію  Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття  Закону України від 23.02.2006    №3477-IV  "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
З приводу висвітлення всіх доводів позивача за первісним позовом суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції  зазначає, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України",       no. 4241/03 від 28.10.2010 Суд повторює, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відтак, усі інші доводи та міркування скаржника, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду першої інстанції та суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства. 
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Нормою  ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на  скаржника. 
         Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

                                       ПОСТАНОВИВ:
1.  Апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 у справі №910/20816/20  залишити без змін. 
3. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови суду складено та підписано - 31.01.2022, після входу судді Євсікова О.О. з відпустки.

Головуючий суддя                                                            В.А. Корсак 

Судді                                                                                О.В. Попікова

                                                                                О.О. Євсіков