ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/920/22 Справа № 212/9856/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Барильської А.П.
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.
секретар судового засідання - Голуб О.О.
сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне акціонерне товариство «Суха Балка», 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційні скарги  ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на  рішення  Жовтневого районного  суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2021  року, яке ухвалено  суддею  Ваврушак Н.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення суду складено 09 грудня 2021 року, -
ВСТАНОВИВ :
В листопаді 2021 року  ОСОБА_1 звернулася з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі - ПрАТ «Суха Балка»)  про стягнення моральної шкоди, спричиненої смертю чоловіка, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 з її чоловіком - ОСОБА_2 під час виконання трудових обов`язків підземного гірника ТОВ «Криворіжшахтобуд», який забезпечує проходку та будівництво гірничо - капітальних горизонтів на шахтах «Ювілейна» та «Фрунзе» ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка», стався нещасний випадок, внаслідок чого він загинув. 
Посилаючись на те, що внаслідок смерті чоловіка, позивачу завдано моральної шкоди, оскільки втрата чоловіка має незворотні негативні зміни, які відбулись у її особистому житті, так як на час смерті позивач була вагітна та народила доньку вже після смерті чоловіка, їй було важко самій виховувати доньку, самій виконувати всю хатню роботу, просити когось, щоб допомогли виконати чоловічу роботу. Донечка не пізнала ніжних і водночас сильних рук батька, його турботу та любов, позивачу прийшлося раніше виходити на роботу після декретної відпустки, щоб хоч трохи краще забезпечувати її з донькою, тому незважаючи на сплив часу думки про смерть чоловіка не залишають її до теперішнього часу. Негативні зміни у сім`ї є незворотними, оскільки чоловіка вже не повернути до життя, все це негативно позначається на психічному стані.
Тому, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю чоловіка, розмір якої вона визначила у 450 000 гривень.
Рішенням Жовтневого районного  суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2021  року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. 
Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь держави судовий збір в розмірі 2 000 грн. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить змінити рішення суду в частині розміру стягнутої судом моральної шкоди, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт вказує на те, що визначений судом розмір моральної шкоди є значно заниженим, таким, що не відповідає роз`ясненням, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».
На думку позивача суд першої інстанції не врахував, що звістка про смерть чоловіка завдала їй глибоких моральних так душевних страждань, оскільки вона втратила дорогу серцю людину. Після загибелі чоловіка нормальні життєві зв`язки позивача були втрачені, вона постійно відчуває почуття туги та самотності і до теперішнього часу не може оговтатись від осягнутого лиха, досі перебуває у напруженому психічному стані. У зв`язку з чим вважає, що сума стягнутої моральної шкоди не відповідає принципу розумності, виваженості і справедливості.
В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Суха Балка», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».
Відповідач вважає, що обов`язок ПрАТ «Суха Балка» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу, відсутній, оскільки підприємство не вчиняло будь - яких протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку зі смертю чоловіка позивача, оскільки смерть останнього трапилася внаслідок гострого міокарду нез`ясованого походження.
Також апелянт зазначає про те, що суд не врахував, що чоловік позивача був попереджений про наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих факторів і їх вплив на здоров`я та свідомо приймав запропоновані йому умови праці.
Крім того на думку ПрАТ «Суха Балка», визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим та не відповідає вимогам розумності, виваженості і справедливості.
ПрАТ «Суха Балка» вважає, що судом надано більшу перевагу позиції позивача, що в свою чергу призвело до помилкового висновку суду про задоволення позовних вимог позивача.
Відзиви на апеляційні скарги не подано.
Відповідач ПрАТ «Суха Балка», будучи завчасно належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надавши заяву про перенесення розгляду справи, в зв`язку із перебування представника підприємства у відрядженні у м. Одеса, тому вони не мають можливості забезпечити явку уповноваженого представника в судове засідання, яка колегією суддів залишена без задоволення, з наступних підстав.
В силу положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
При цьому, представник відповідача ПрАТ «Суха Балка» згідно вимог статті 12 ЦПК України, не надав належних доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві та неможливості з`явитися до суду.
Колегія суддів звертає увагу на те, що якщо представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.
В той же час колегія суддів звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 Цивільного процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Колегія суддів наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що передбачено статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи, належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга відповідача - залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 був чоловіком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 21).
01 грудня 2017 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 та змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 22).
Потерпілий ОСОБА_2 , за життя, працював підземним гірником ТОВ «Криворіжшахтобуд», який забезпечує проходку та будівництво гірничо - капітальних горизонтів на шахтах «Ювілейна» та «Фрунзе» ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка» (а.с. 10-12).
ІНФОРМАЦІЯ_1 при виконанні трудових обов`язків, внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_2 помер.
Згідно п.3 Акту форми Н-5 спеціального розслідування нещасного випадку від 10 січня 2011 року, внаслідок гострого міокарду нез`ясованого походження ІНФОРМАЦІЯ_1 підчас виконання трудових обов`язків потерпілий  ОСОБА_2 помер (а.с. 11).
Згідно п.4 Акту, причинами нещасного випадку є гострий міокард нез`ясованого походження, який ускладнився розвитком легенево - серцевої недостатності (а.с. 11). 
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 16 грудня 2010 року, актовий запис №2022,  ОСОБА_2  помер у віці 25 років (а.с. 13).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог позивача та вірно встановив, що відповідно до ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, позивач має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю сина, який загинув від нещасного випадку на виробництві відповідача. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частинам 3 та 4 статті 23 ЦК України,моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Виходячи з аналізу зазначених норм закону, право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. 
Як вбачається з матеріалів справи, чоловік позивача загинув на виробництві, під час виконання трудових обов`язків.
Внаслідок його смерті позивачу спричинено моральну шкоду, пов`язану із втратою рідної людини, позбавлено моральної підтримки, що призвело до душевних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що обов`язок ПрАТ «Суха Балка» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу, відсутній, оскільки підприємство не вчиняло будь - яких протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку зі смертю чоловіка позивача, так як смерть останнього трапилася внаслідок гострого міокарду нез`ясованого походження, оскільки право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст. 43 Конституції України.
Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових   актів,   а   також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 10 січня 2011 року нещасний випадок, який трапився з потерпілим ОСОБА_2 визнано таким, що пов`язаний з виробництвом (а.с. 11-зворот)
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що втрата чоловіка завдає позивачу фізичного болю та душевних страждань, які виникли з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів. 
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги ПрАТ «Суха Балка» про те, що чоловік позивача був попереджений про наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих факторів і їх вплив на здоров`я та свідомо приймав запропоновані йому умови праці, оскільки, як встановлено судом першої інстанції, смерть чоловіка позивача настала під час виконання трудових обов`язків на ТОВ «Криворіжшахтобуд», який забезпечує проходку та будівництво гірничо - капітальних горизонтів на шахтах «Ювілейна» та «Фрунзе» ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка». 
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач - ПрАТ «Суха Балка» - повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що чоловік позивача був попереджений про наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих факторів і їх вплив на здоров`я та свідомо приймав запропоновані йому умови праці, оскільки ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обов`язок саме власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.
Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом надано більшу перевагу позиції позивача, що в свою чергу призвело до помилкового висновку суду про задоволення позовних вимог позивача, оскільки як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції взяв до уваги відзив відповідача на позовну заяву разом з письмовими додатками (а.с. 35-39).
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача про те, що розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості, справедливості, не ґрунтується на засадах верховенства права, є необґрунтованим. 
При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд не в повній мірі врахував роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 
Так, суд першої інстанції не в повній мірі врахував, щовнаслідок смерті чоловіка, позивачу завдано моральної шкоди, оскільки втрата чоловіка має незворотні негативні зміни, які відбулись у її особистому житті, так як на час смерті позивач була вагітна та народила доньку вже після смерті чоловіка, їй було важко самій виховувати доньку, самій виконувати всю хатню роботу, просити когось, щоб допомогли виконати чоловічу роботу. Донечка не пізнала ніжних і водночас сильних рук батька, його турботу та любов, позивачу прийшлося раніше виходити на роботу після декретної відпустки, щоб хоч трохи краще забезпечувати її з донькою, тому незважаючи на сплив часу думки про смерть чоловіка не залишають її до теперішнього часу. Негативні зміни у сім`ї є незворотними, оскільки чоловіка вже не повернути до життя, все це негативно позначається на психічному стані.
У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що належним розміром відшкодування моральної шкоди буде грошова сума у розмірі 250 000 гривень на користь позивача.
Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними.
У зв`язку із збільшенням розміру стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди підлягає збільшенню стягнутий судом першої інстанції розмір судового збору, з огляду на наступне.
Згідно положення, закріпленого в п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнена від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. 
Позивач подала позов про стягнення моральної шкоди, завданої смертю чоловіка на виробництві та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.
Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц.
Виходячи з цих обставин, колегія суддів, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з ПрАТ «Суха Балка» і збільшити його з 2 000 гривень до 2 500 гривень.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду - зміні в частині розміру моральної шкоди, та збільшення його з 200 000 грн. до 250 000 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги апелянт мав сплатити судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ПрАТ «Суха Балка» на користь держави підлягають стягненню 3 750 грн. в рахунок відшкодування судових витрат по справі за розгляд справи судом апеляційної інстанції. 
Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного  суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2021  року змінити в частині розміру моральної  шкоди, стягнутої  з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь  ОСОБА_1 , збільшивши цей розмір з 200 000 грн. до 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн.
Рішення суду змінити, збільшивши розмір стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави судового збору з 2 000 гривень до 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень. 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» за подання апеляційної скарги позивачем на користь держави судовий збір у розмірі 3 750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 03 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: