ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/379/20                                            Прізвище судді (суддів) першої інстанції: 
                                                                                                               Григорович П.О.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
13 січня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді          Костюк Л.О.;                    
суддів:                                Бужак Н.П., Кобаля М.І.;
за участю секретаря:      Несін К.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АСІКС ГРУП» - Наїдка Любомира Володимировича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від   22 вересня 2021 року (розглянута у порядку спрощеного провадження,  м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АСІКС ГРУП» до Головного управління Держпродспоживслужби у Миколаївській області про   визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «АСІКС ГРУП» (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у Миколаївській області (далі - відповідач), якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову ГУ Держпродспоживслужби у Миколаївській області від 09.12.2019 № 14.4-10/7 про накладення штрафу.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від   22 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що 09 грудня 2019 року відповідачем прийнято оскаржувану постанову №14.4-10/07, якою до позивача за порушення п.7 ч.2   ст.20 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», п.7 ч.1   ст.65 Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин»   застосовано штраф в сумі 146 055,00 грн.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, до позивача застосовано штраф за те, що ним станом на 22.10.2019 не здійснено вилучення / відкликання з обігу масла солодковершкового «Селянське» 72,5% жиру виготовленого ПАТ «Веселинівський завод СЗМ» 09.09.2019, 10.09.2019, 12.09.2019, яке відповідно до результатів лабораторних випробувань є небезпечним харчовим продуктом. 
Не погоджуючись із правомірністю і обґрунтованістю вказаної постанови позивач посилається на те, що відповідачем з посиланням на належні та допустимі докази не доведено того факту, що вказане масло є потенційно небезпечним харчовим продуктом.
Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 7 ч.2   ст.20 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» визначено, що оператори ринку зобов`язані вилучати та/або відкликати у встановлених законом випадках харчові продукти, які перебувають в обігу, якщо встановлено, що ці продукти можуть спричинити шкідливий вплив для здоров`я людини.
За змістом п.7 ч.1   ст.65 Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин», оператори ринку несуть відповідальність за такі правопорушення: невиконання обов`язку щодо відкликання або вилучення з обігу небезпечних харчових продуктів або кормів - тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі тридцяти п`яти мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - підприємців - у розмірі тридцяти мінімальних заробітних плат.
Оскільки позивач є оператором ринку, що сторонами не заперечується, то позивач є суб`єктом відповідальності за порушення п. 7 ч.2   ст.20 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів».
При цьому, оскільки штраф застосовано на підставі п.7 ч.1 ст.65 Закону, предметом доказування в рамках даного спору є наявність / відсутність у позивача обов`язку щодо вилучення з обігу відповідних партій солодковершкового масла.
У контексті наведеного судом встановлено, що 24 жовтня 2019 року відповідачем за №14.4-09/31 складено припис, п.4 резолютивної частини якого позивача зобов`язано негайно забезпечити вилучення/відкликання з обігу масла солодковершкового «Селянське» 72.5% жиру, виготовленого ПАТ «Веселинівський завод СЗМ» 09.09.2019, 10.09.2019, 12.09.2019 яке відповідно до результатів лабораторних досліджень є потенційно небезпечним харчовим продуктом.
Вказаний припис долучено позивачем до позовної заяви.
Однак, як свідчать матеріали справи, позивачем вказаний припис на власний розсуд не оскаржувався, а отже є обов`язковим для виконання.
Таким чином, є можливим дійти висновку, що у випадку незгоди із вимогою контролюючого органу в цій частині, позивач мав доводити обставини безпечності зазначеного харчового продукту при вирішенні питання щодо правомірності і обґрунтованості припису, чого зроблено не було.
За таких обставин, оскільки позивач був зобов`язаний вчинити дії по вилученню / відкликанню з обігу масла солодковершкового, однак таких дій не зробив, суд приходить до висновку про правомірність і обґрунтованість застосування до позивача штрафу.
Щодо посилання позивача на необґрунтованість доводів відповідача щодо потенційної небезпечності харчового продукту колегією суддів відхиляються, адже за умови чинності припису від 24.10.2019 такі доводи є лише суб`єктивною думкою заявника даного адміністративного позову, натомість потенційна небезпечність масла підтверджується розпорядчим документом відповідача, який не втратив своєї юридичної значимості, а отже, є обов`язковим для врахування судом та для виконання позивачем.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено всі обставини справи у зв`язку із чим прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень   та   у спосіб, що визначені   Конституцією   та   законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод   та   інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АСІКС ГРУП» - Наїдка Любомира Володимировича - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від   22 вересня 2021 року - без змін.   
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк                    
Судді:                                                                                                      Н.П. Бужак
                                                                                                    М.І. Кобаль