ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

22 лютого 2022 року 	м.Суми	

Справа №591/5538/21 
Номер провадження 22-ц/816/344/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Левченко Т. А. 
з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

у присутності:
позивача  ОСОБА_1 та його представника – адвоката Тимошенко Марини Володимирівни 
представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Ляхової Катерини Олександрівни,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_2 , яка подана її представником – адвокатом Ляховою Катериною Олександрівною, на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2021 року про забезпечення позову, постановлену у складі судді Клименко А.Я. у м. Суми,
в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Сумський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання батьківства,
в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Сумський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) і просив суд визнати його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести зміни до актового запису про народження дитини. 
22 грудня 2021 року позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідачки по справі ОСОБА_2 до ухвалення рішення у справі про встановлення батьківства. 
Заява мотивована тим, що 25 червня 2021 року відповідачка ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_4 виїхала до матері у Французьку Республіку, до України повернулася на початку грудня, фактично проживає в м. Києві та при першій можливості має намір виїхати за кордон та отримати дозвіл на постійне проживання у Французькій Республіці. Відповідачка має можливість вивезти дитину і  такими діями перешкодити проведенню судової молекулярно-генетичної експертизи у цій справі, що унеможливить подальший її розгляд. Заявник стверджував, що необхідність забезпечення позову викликана також тим, що у свідоцтві про народження ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_1  не зазначений у графі «батько», а тому  ОСОБА_2  має повне право, без додаткових дозволів, вивезти дитину за кордон, що буде явною перешкодою для ОСОБА_1  у встановленні батьківства. 
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2021 року заява про забезпечення позову задоволена частково. Малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до ухвалення рішення у справі №591/5538/21. Допущено негайне виконання ухвали суду.
Ухвала мотивована тим, що зазначені заявником підстави для забезпечення позову є частково обґрунтованими, як такі, що спрямовані на забезпечення прав сторони в спорі, запобігання негативним наслідкам, можливому забезпеченню виконання рішення суду в майбутньому, ефективному захисту та поновленню порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що вжиття заходів забезпечення позову вважає передчасним та необґрунтованим, суд не врахував, що звертаючись із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 не надав жодних доказів того, що невжиття цих заходів ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду, заява ґрунтується виключно на припущеннях позивача, який не довів необхідності застосування заявлених заходів, їх співмірності та відповідності позовним вимогам. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Письмового відзиву на апеляційну скаргу в установлений строк ОСОБА_1 до суду не подав.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення  представника апелянта - адвоката Ляхової К.О., яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення  ОСОБА_1  та його представника – адвоката Тимошенко М.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав:
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває позов ОСОБА_1 пред`явлений до ОСОБА_2 , який містить наступні позовні вимоги: 
визнати ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Суми Сумської області, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 та видати нове свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Суми Сумської області, змінивши прізвище « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 »,
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування судового збору, сплаченого за подання позовної заяв у розмірі 908 грн. 
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до вимог статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;
1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;
2) забороною вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;
5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;
6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Враховуючи, що заходи забезпечення позову спрямовані на запобігання утрудненню виконання рішення суду у разі задоволення пред`явленого позову, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що обмеження дворічної дитини у праві виїзду за межі України є заходом, який гарантуватиме виконання рішення про визнання батьківства та внесення змін до актового запису з наступною видачею свідоцтва. 
У разі встановлення батьківства позивача, рішення про внесення змін до актового запису про народження та видачу свідоцтва підлягатиме виконанню відповідним органом реєстрації актів цивільного стану у порядку визначеному Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5. Тобто місце перебування дитини не вплине на хід виконання судового рішення.
За встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що заявлений позивачем вид забезпечення не має зв`язку з предметом пред`явленого позову, а отже такий захід не спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Установивши, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали в частині задоволення заяви про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження малолітньої дитини у праві виїзду за межі України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати ухвалу місцевого суду в цій частині та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана її представником – адвокатом Ляховою Катериною Олександрівною,  задовольнити.
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2021 року про забезпечення позову у задоволеній частині скасувати та прийняти нову постанову.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складене 22 лютого 2022 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   Т. А. Левченко