ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року	Львів	Справа № 308/7038/20 пров. № А/857/19808/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Мікули О.І., Качмара В.Я. 
з участю секретаря судового засідання     Хомича О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 червня 2021 року (суддя першої інстанції Іванов А.П., м. Ужгород),
                                                     
                                                      В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2  звернувся до  суду з адміністративним  позовом до Закарпатської митниці про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил № 5912/30500/18 від 05.02.2019, винесеної в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС України - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухарем А.В.,  про притягнення його до відповідальності за  ст. 485 МК України та накладення штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів в сумі  1805246, 01 грн, закриття  провадження у справі  за відсутністю в його діях ознак порушення митних правил.
Рішенням Ужгородського міськрайонного  суду Закарпатської області  від 25 червня 2021 року  у задоволенні позову було відмовлено. 
Із таким судовим рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права,  просить його скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначив,   що   оскаржуваною постановою його визнано винним в тому, що 15.12.2017 під час митного контролю та митного оформлення, в режимі тимчасового ввезення до 1 року ним ввезено на митну територію України автомобіль марки Mercedes - Benz Е320 , 2001 року випуску, зареєстраційний у Словакії до митного посту Вилок Закарпатської митниці ДФС.  Як підставу для поміщення транспортного засобу в режим тимчасового ввезення до 1 року надано його паспорт громадянина Угорщини, чим на думку митниці, вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.  Однак зазначає, що висновок суду про вчинення ним правопорушення не відповідає дійсності, оскільки він не являється резидентом  України, при ввезенні транспортного засобу в України не подавав декларації, що виключає можливість його відповідальності за ст. 485 МК України. Зауважує, що в Україні він проживав тимчасово, а фактично має роботу та постійне місце проживання в Угорщині. 
Сторони у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового слухання, що підтверджено телефонограмою  про повідомлення ОСОБА_3 ( представника позивача) о 8 годині 40 хвилин 31 грудня 2021 року, а також відомостями про доставку електронної судової повістки Закарпатській митниці о 8 годині 15 хвилин 31 грудня 2021 року. 
Клопотань про відкладення слухання до суду не надходило. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою в справі про порушення митних правил №5912/30500/18 від 05.02.2019 стверджується, що 15.12.2017 на митну територію України громадянином України ОСОБА_1 в режимі тимчасове ввезення було ввезено вищевказаний транспортний засіб. До митного оформлення як підставу для поміщення транспортного засобу у режим тимчасове ввезення було подано паспорт громадянина Угорщини  на ім`я ОСОБА_1 та повідомлено адресу проживання: АДРЕСА_1 . Однак ОСОБА_1 в інших випадках під час надання до митного оформлення паспорта громадянина Угорщини вказувались й  інші адреси в Угорщині, зокрема м. Матесалка, с. Селешвийгардо. Однак в базах даних митниці наявна інформація про те, що громадянин України ОСОБА_1 неодноразово перетинав митний кордон України та надавав до митного оформлення паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 та вказував адресу проживання: АДРЕСА_2 . За період з 01.01.2018 по 11.12.2018 ОСОБА_1 перетинав митний кордон України у різних пунктах пропуску із наданням до митного оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон та зазначенням адреси проживання в Україні 196 разів на автомобілі та 173 рази в пішому порядку. Також за вищевказаний період 5 разів ОСОБА_1 перетинав митний кордон України в пішому порядку із пред`явленням паспорту громадянина Угорщини. З листа Підвиноградівської сільської ради в Закарпатській області ОСОБА_1 зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Відтак згідно з вищевказаних матеріалів ОСОБА_1  є громадянином України - резидентом. Таким чином, подавши під час митного контролю та оформлення автомобіля марки Mercedes - Benz Е320, 2001 року випуску,  паспорт громадянина Угорщини, навмисно заявивши митному органу постійне місце проживання за межами території України, ОСОБА_1 вчинив протиправні дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що вказує на наявність в його діях ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.
У ч. 6 ст.530 МК України зазначається, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.
Згідно зі ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:
1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;
2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду;
3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;
4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;
5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;
6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.
Згідно зі ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Статтею 103 МК України встановлено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на мигну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Згідно з п. 57 ст. 4 МКУ товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. У відповідності до п. 60 ст. 4 МК України транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.
За змістом п.1 ст. 377 МК України товари за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.
У відповідності до частин 1,2 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу.
Матеріалами справи підтверджено, що 21 грудня 2018 року  державним інспектором відділу оперативного реагування №3 Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Закарпатської митниці ДФС Щербан Д.М.  складено протокол про порушення митних  правил № 5912/30500/18. 
Згідно вказаного протоколу встановлено, що 15.12.2017 ОСОБА_1 ввіз на митну територію України автомобіль на іноземній реєстрації в режимі тимчасового ввезення, надавши під час митного оформлення паспорт громадянина Угорщини  та повідомив адресу проживання в Угорщині. Однак, встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України і проживає в Україні. Таким чином, він вчинив дії, спрямовані на ухилення від  сплати податків, за що передбачена відповідальність за ст. 485 МК України.
У протоколі вказано, що розгляд справи повинен відбутися 5 лютого 2019 року о 10 годині за адресою: Закарпатська митниця ДФС, м.Ужгород, вул.Собранецька, 220. 
Підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з протоколом та отримання примірника відсутній, а наявний підпис особи у графі про відмову від підпису  та одержання примірника протоколу особи, яка притягується до відповідальності. 
Згідно ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.
За правилами ч.ч. 1, 9, 10 ст. 494 Митного кодексу України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в органах доходів і зборів адресою (місце проживання або фактичного перебування).
Протокол вважається врученим у тому числі у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею або наявною в органах доходів і зборів адресою або місце проживання чи фактичного перебування, повідомлене такою особою, є недостовірним.
Згідно ст.ст. 524, 525 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі.
Справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 526 Митного кодексу України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.
Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.
Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
Відповідно до ст. 498 Митного кодексу України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Колегія суддів, аналізуючи наведені приписи МК України, вважає, що обов`язок по дотриманню прав, свобод та інтересів особи, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил лежить саме на посадових особах митниці, які здійснюють провадження у справі про порушення митних правил. Однак стороною відповідача як суб`єктом владних повноважень не спростовано тверджень позивача, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 06 вересня 2005 року у справі Гурепка проти України справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично мало кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Крім того, відповідно до принципу рекомендацій № R (91) 1 Комітету - Міністрів Ради Європи державам - членам стосовно адміністративних санкцій, окрім сформульованих у резолюції (77) 31 принципів справедливо адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватись такими принципами: особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; вона або її представник інформується стосовно характеру доказів зібраних у справі проти неї; вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.
Отже, особі, яка притягується до відповідальності має бути обов`язково повідомлено про підстави розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також про день і місце такого розгляду, роз`яснено відповідні права та обов`язки.
Як видно з матеріалів справи, позивач у позовній заяві вказав, що не був повідомлений про час та місце розгляду справи. 
Матеріалами справи підтверджено, що 22 грудня 2018 року ОСОБА_1 було направлено лист №07-70-20-20/19614 про направлення примірнику протоколу про порушення митних правил №5912/30500/18  від 21 грудня 2018 року. 
Також цим листом повідомлено позивача про розгляд справи про порушення ним митних правил о 10 годині 5 лютого 2019 року за адресою : м.Ужгород, вул.Загорська, 53 Ужгородський міськрайоннний суд. 
Цей лист було отримано адресатом 4 січня 2019 року, що підтверджено копією повідомлення про вручення поштової кореспонденції. 
Отже, позивач був повідомлений про час  розгляду справи. 
Разом з тим, як видно з повідомлення  відповідача про розгляд справи ОСОБА_1  було вказано, що такий відбудеться за  адресою: м.Ужгород, вул.Загорська  53 Ужгородський міськрайонний суд. 

Таким чином, розгляд справи відбувся в іншому місці, ніж було зазначено відповідачем у листі від 22 грудня 2018 року.

При цьому, суд зазначає, що доказів отримання позивачем протоколу про порушення митних правил немає, оскільки відповідач не надав суду опису вкладення до листа від 22 грудня 2018 року відповідно до п. 19 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270.

Отже, матеріалами справи не підтверджено, що відповідач належним чином  повідомив позивача про місце розгляду справи про адміністративне правопорушення у встановленому порядку.

Враховуючи викладене, доводи позивача про порушення його права на захист є обґрунтованими .

Необхідно вказати, що такі порушення не можуть вважатися суто формальними, а є достатніми для судового захисту прав позивача шляхом скасування оскаржуваної постанови про порушення митних правил, оскільки позивач був позбавлений права подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися правничою допомогою захисника, давати усні і письмові пояснення, подавати докази, доводи, міркування та заперечення, тощо.

Отже, є підстави для скасування постанови у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 531 МК України.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд 

                                                           ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 червня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1  задовольнити .
Визнати протиправною та скасувати постанову  Закарпатської митниці  ДФС від 5 лютого 2019 року у справі про порушення митних правил № 5912/30500/18  про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності  за ст. 485 Митного кодексу України та закрити провадження у вказаній справі про порушення митних правил.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.   

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	О. І. Мікула