УХВАЛА
08 лютого 2022 року 
Київ
справа №500/1177/20
адміністративне провадження №К/990/2885/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Данилевич Н.А., Кашпур О.В.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021року у справі №500/1177/20 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Офіс Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Тернопільської області від 28 квітня 2020 року № 262к про звільнення його з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури Тернопільської області;
- поновити його на роботі в прокуратурі Тернопільської області на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури Тернопільської області або на рівнозначній посаді;
- стягнути з прокуратури Тернопільської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 травня 2020 року по дату винесення судового рішення.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, залишеним без змін постановою  Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021року, у задоволенні позову відмовлено. 
18 червня 2021 року ОСОБА_1 подано до Верховного Суду касаційну скаргу. 
Ухвалами Верховного Суду від 05 липня 2020 року, від 27 серпня 2021 року та від 12 листопада 2021 року касаційні скарги ОСОБА_1 повернуто скаржнику.
20 січня 2022 року позивачем повторно подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає наступне.
За правилами частини першої  статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
З матеріалів касаційної скарги встановлено, що вони оформлені без дотримання вимог пункту 4 частини другої  статті 330 КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини другої  статті 330 КАС України  в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав).
Відповідно до частини четвертої  статті 328 КАС України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Так, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: щодо ототожнення та порівняння поняття «у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури» та поняття «неуспішним проходженням атестації».
Однак, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права (пункт, частину, статтю) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Разом з тим, скаржником не вказано конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах.
При цьому, слід зазначити, що Верховний Суд уже викладав правові висновки стосовно понять ліквідації та реорганізації органу прокуратури.
Так, у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №  200/5038/20-а та у справі № 160/6204/20 викладено правовий висновок щодо питання правомірності звільнення прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VII (ліквідація чи реорганізація органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури), у зв`язку з неуспішним проходженням прокурором атестації.
Верховний Суд указав, що у пункті 19 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 113-ІХ вказівку на пункт 9 частини першої статті 51 Закону №1697-VII, як на підставу для звільнення прокурора, необхідно застосовувати до спірних правовідносин у випадках, які визначені нормами спеціального Закону № 113-ІХ, що передбачають умови проведення атестації (а саме три етапи, визначені пунктом 6 розділу І Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 3 жовтня 2019 року № 221 (надалі - Порядок № 221) відповідно до Закону № 113-ІХ).
Виходячи із системного аналізу положень абзацу першого пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 113-IX, підставою для звільнення прокурора є настання однієї з підстав, визначених у підпунктах 1-4 пункту 19 цього розділу, зокрема й неуспішне проходження атестації; і Закон не вимагає додаткової підстави для звільнення.
Крім того, Верховний Суд у згаданій постанові зробив висновок, що законодавець, увівши в дію визначену процедуру реформування органів прокуратури, окреслив, які саме дії мають учинити особи з метою подальшого проходження служби в органах прокуратури, та явно і очевидно окреслив умову продовження служби шляхом успішного проходження атестації. Наслідки неуспішного проходження одного з етапів атестації також були сформульовані та визначені законодавцем з достатньою для розуміння чіткістю і ясністю. 
Відповідно, набрання прокурором за результатами іспиту у формі анонімного тестування кількості балів, що є меншою за прохідний бал для успішного складання іспиту, є безумовною підставою згідно з пунктом 16 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX і пункту 5 розділу ІІ Порядку № 221 для його недопуску до наступних етапів атестації та прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.
З огляду на викладене, Суд вважає недоведеною наявність підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
А тому, скаржнику необхідно обгрунтувати підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України належним чином.
Відповідно до частини першої статті 329 КАС України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою  статті 333 цього Кодексу.
Судом встановлено, що скаржником пропущено строк на касаційне оскарження рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021року.
У тексті касаційної скарги міститься клопотання позивача про поновлення строку на касаційне оскарження. Однак скаржником жодним чином не обгрунтовано вказане клопотання, а лише зазначено, що ухвала про повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Разом з тим, судом встановлено, що вперше позивач звернувся із касаційною скаргою 18 червня 2021 року, однак ухвалою Верховного Суду від 05 липня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження.
Вдруге скаржник звернувся із касаційною скаргою 16 серпня 2021 року, яку ухвалою від 27 серпня 2021 року повернуто скаржнику із тих самих підстав.
Втретє позивачем подано касаційну скаргу 22 жовтня 2021 року. Однак, ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику, яку отримано скаржником 29 листопада 2021 року. Позивач повторно звернувся із касаційною скаргою до суду 17 січня 2022 року. При цьому, позивачем жодним чином не обґрунтовано та не надано доказів щодо неможливості подання повторної касаційної скарги у розумний строк з дня отримання ухвали Верховного Суду від 12 листопада 2021 року.
За таких обставин, суд вважає неповажними наведені скаржником підстави пропуску строку на касаційне оскарження.
Відповідно до частини другої статті 332 КАС  України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення  статті 169 цього Кодексу.
Згідно із частиною 3 статті 332 КАС України  касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху із наданням скаржнику десятиденного строку з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, протягом якого скаржник має право надати/надіслати суду касаційної інстанції:
- касаційну скаргу в новій редакції із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням;
- обґрунтоване клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження у випадку наявності інших підстав та доказів, які б підтверджували неможливість своєчасного звернення до касаційного суду зі скаргою у строк, визначений законом.
Керуючись статтями 169, 329, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021року.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021року у справі №500/1177/20 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Офіс Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.
Надати строк скаржнику для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційної скарги, а у разі неподання обґрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження  - відмови у відкритті касаційного провадження. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                      В. Е. Мацедонська 
Судді                                                                                                          Н. А. Данилевич
                                                                                                                   О. В. Кашпур