УХВАЛА

14 лютого 2022 року 
м. Київ
справа № 340/2133/19
адміністративне провадження № К/990/2747/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І., 
суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.04.2021, ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 та дві постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23.11.2021 у справі №340/2133/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
УСТАНОВИВ:
З касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.04.2021, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.11.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в частині зобов`язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за вислугу років за період з 10.03.2006 по 31.12.2006 у розмірі 4119,74 грн. та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській нарахувати та виплатити позивачеві пенсію за вислугу років за 2007 рік в розмірі 5090,52 грн., за період з 01.01.2008 по 31.03.2012 в розмірі 66997,26 грн., за період з 01.04.2012 по 31.08.2016 в розмірі 49064,22 грн., а всього 121152 (сто двадцять одна тисяча сто п`ятдесят дві грн. 00 коп.) залишено без розгляду.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.04.2021, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.11.2021, відмовлено в задоволенні решти позовних вимог. 
17.01.2022 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.04.2021, ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 та дві постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23.11.2021 у справі №340/2133/19.
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 08.02.2022 №233/0/78-22 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи між суддями на підставі ухвали Верховного Суду від 07.02.2022 про самовідвід судді-доповідача    Жука А.В., суддів Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
Протоколом розподілу справи від 08.02.2022 визначено склад колегії суддів для розгляду цієї справи: Рибачук А.І.- головуючий суддя, судді: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.
Стосовно оскарження рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23.11.2021 колегія суддів зазначає наступне.
Спір у цій справі стосується дій відповідачів щодо відмови в призначенні позивачеві пенсії за вислугу років, стягнення компенсації втрати частини доходів, моральної та матеріальної шкоди.
Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.
Оскаржувані рішення прийняті у справі, яка належить до справ незначної складності.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
У касаційній скарзі скаржник не навів обставин, передбачених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження в частині оскарження рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23.11.2021 слід відмовити.
Щодо оскарження ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23.11.2021 колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Залишаючи без розгляду частину позовних вимог, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що про порушення свого права щодо непризначення, ненарахування та невиплату Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області йому пенсії за вислугу років за період з 10.03.2006 по 31.12.2006 у розмірі 4119,74 грн. позивач мав дізнатися при отриманні листа Управління МВС України в Кіровоградській області від 01.03.2007 №12/М-41. До того ж, про порушення свого права на призначення пенсії органом пенсійного фонду позивач дізнався ще у 2013 році з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.07.2013 №458/м-11.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо формально послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно із частиною третьою якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. 
Отже, Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, позицію якого підтримав суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку про необхідність залишення без розгляду частини позовних вимог, вірно застосував положення пункту 8 частини першої статті 240 КАС України, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначеної норми процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною другою статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Враховуючи наведене вище, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги в частини оскарження ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23.11.2021 та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.04.2021, ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.04.2021 та дві постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 23.11.2021 у справі №340/2133/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

........................

........................

.......................
А.І. Рибачук
Л.Л. Мороз
А.Ю. Бучик,
Судді Верховного Суду