ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" грудня 2021 р.           Справа№ 910/18384/15
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Доманської  М.Л.
суддів:            Гарник Л.Л. 
          Пантелієнка  В.О. 
 
за участю секретаря судового засідання Кудько О.О.
та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засіданні від 13.12.2021,
розглянувши матеріали апеляційної скарги  Українського консорціума "ЕКОСОРБ" в особі ліквідатора Ковалко Г.І.
на ухвалу господарського суду міста Києва від 27.07.2021
у справі №910/18384/15
за позовом Українського консорціуму "Екосорб" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Ковалко Г.І.
до      Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області
про     скасування рішення № 66 про призначення повторних земельних торгів
в межах справи № 910/18384/15

ВСТАНОВИВ

Український консорціум "Екосорб" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Ковалко Г.І. звернувся до   Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з позовом про   скасування рішення № 66 про призначення повторних земельних торгів в межах справи № 910/18384/15.
          В поданій до суду позовній заяві Український консорціум "Екосорб" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Ковалко Г.І. (далі - позивач) просить суд визнати незаконним та скасувати рішення 22-гої сесії VII скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі відповідач) від 14.11.2019 № 66 "Про проведення повторних земельних торгів (аукціону) з продажу права оренди земельних ділянок комунальної власності" (надалі - рішення).
          Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/18384/15 відмовлено у позові повністю.
          Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Український консорціум "Екосорб", в особі ліквідатора Ковалко Г.І., звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/18384/15 повністю та прийняти нове рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення 22-гої сесії VII скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 14.10.2019 №66 "Про проведення повторних земельних торгів (аукціону) з продажу права оренди земельних ділянок комунальної власності".
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що у справі було визнано за позивачем право власності на громадський будинок ТП-б/н (будівельний ТП-6), загальною площею 60,9 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером 3222485903:02:001:5621, площею 3,000 га (надалі - Земельна ділянка), тому рішення про проведення повторних земельних торгів цієї Земельної ділянки, на момент прийняття якого на Земельній ділянці було розташовано майно Позивача, є незаконним і таким, що суперечить вимогам, встановленим ч. 2 ст. 124, ч. 2 ст. 132 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України).
В судове засідання 13.12.2021 з`явилась арбітражний керуючий Ковалко Г.І. Представники інших учасників справи не зявились, про причини неявки не повідомили.
Учасники справи про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином направленням на адреси місцезнаходження учасників справи копій відповідної ухвали суду.
Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
В той же час, за положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).
Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.
Судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України      ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2     статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень"     усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного      дня після      їх виготовлення      і     підписання.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись з відповідною ухвалою Північного апеляційного господарського суду, дізнавшись про дату, місце та час судового засідання у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку здійснювати розгляд скарги без участі представників певних учасників справи, що не з`явилися у судове засідання, так як вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України     кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
В судове засідання 13.12.2021 арбітражний керуючий Ковалко Г.І. просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати оскаржувану ухвалу, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши арбітражного керуючого, колегія суддів прийшла до висновку: апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, за рішенням 22-ої сесії VII скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі відповідач) від 14.11.2019 №66 "Про проведення повторних земельних торгів (аукціону) з продажу права оренди земельних ділянок комунальної власності" (надалі - рішення) виставлено на повторні торги право оренди на земельні ділянки комунальної власності з кадастровими номерами 3222485903:02:001:5621 та 3222485900:03:004:5622.
Позивач зазначає, що ухвалою господарського суду міста Києва від 22.08.2019 у справі №910/18384/15 було визнано за Українським консорціумом "ЕКОСОРБ" (03170, м. Київ, вул. Р. Ролана, 7; ідентифікаційний код 02023732), як за замовником будівництва, право власності на об`єкти (ндалі - майно):
- громадський будинок ТП-б/н (будівельний ТП-6), загальною площею 60,9 кв.м., розташований за адресою: вул. Коцюбинського, 9-Б, с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3222485903:02:001:5621, площа земельної ділянки 3,000 га;
- громадський будинок ЗТП-1667, загальною площею 60,8 кв.м., розташований за адресою: вул. Коцюбинського, 7-Б, с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3222485903:02:001:5623, площа земельної ділянки 5,0852 га;
- громадський будинок ЗТП-1666, загальною площею 60,9 кв.м., розташований за адресою: вул. Коцюбинського, 9-Б, с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3222485900:03:004:5624, площа земельної ділянки 2,4695 га;
- громадський будинок ОЗТП-1670, загальною площею 104,9 кв.м., розташований за адресою: вул. Коцюбинського, 16-Б, с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки 3222485900:03:004:5626, площа земельної ділянки 6,5418 га;
- громадський будинок ЗТП-1668, загальною площею 57,6 кв.м., розташований за адресою: вул. Коцюбинського, 9-В, с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області;
- незавершене будівництво (відсоток готовності 9 (дев`ять) житлового будинку № 29 по вул. Коцюбинського у с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 3222485900:03:004:5626, площею 6,5418 га;
- незавершене будівництво (відсоток готовності 6 (шість) житлового будинку № 30 по вул. Коцюбинського у с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 3222485900:03:004:5625, площею 2,4041 га.
Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що вищевказане рішення відповідача №66 суперечить ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України та порушує майнові права боржника, оскільки на вказаних земельних ділянках розташоване належне УК "Екосорб" нерухоме майно, право власності на яке було визнано за позивачем ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.08.2019 у даній справі.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не може бути орендарем земельних ділянок комунальної власності, щодо права оренди на які прийнято оскаржуване рішення про проведення повторних торгів, тому оскаржуване рішення жодним чином не порушує майнових прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
Розглянувши вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та заслухавши доводи позивача, Північний апеляційний господарський суд погоджується з доводами суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.ст. 4, 5 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.
З огляду на таке, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу.
Статтями 80, 83 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Таким чином, відповідач уповноважений державою реалізувати функцію власника земельних ділянок комунальної власності.
Як вбачається з матеріалів справи, вищевказані земельні ділянки з кадастровими номерами 3222485903:02:001:5621 та 3222485900:03:004:5622 належать до земель комунальної власності, а не до ліквідаційної маси банкрута. 
Відповідно до статті 12 ЗК України розпорядження землями комунальної власності територіальних громад відноситься до компетенції сільської ради і це її дискреційні повноваження. 
Статтею 93 Кодексу визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Таке поняття міститься і в статті 1 Закону України "Про оренду землі". Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до статті 14.1.36. ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Під господарською діяльністю у статті 3 ГК України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. 
Доводи скаржника, що відповідні земельні ділянки не можуть бути виставлені на торги, оскільки за позивачем було визнано право власності на нерухоме майно, загальною площею 60,9 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером 3222485903:02:001:5621, щодо якої прийнято рішення сільської ради від 14.11.2019 №66 про проведення повторних земельних торгів, суд апеляційної не бере до уваги. Так, Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 було скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.08.2019 у справі №  910/18384/15, якою було визнано право власності позивача на нерухоме майно, що знаходиться на земельній ділянці за кадастровим номером 3222485903:02:001:5621, та прийнято нове судове рішення, за яким  в задоволенні заяви ліквідатора Українського консорціуму "Екосорб" арбітражного керуючого Ковалко Г.І. про визнання права власності відмовлено.
Посилання скаржника на те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на дату подання позову за боржником у даній справі було зареєстровано право власності на відповідне нерухоме майно, не може бути взято судом до уваги, оскільки ця реєстрація не має первинного значення при розгляді даного спору із врахуванням вищевказаної постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 у справі №     910/18384/15, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 10.06.2020 у даній справі.
Отже, судом першої інстанції правомірно встановлено, що позивачем не доведено в суді, що нерухоме майно, яке розташоване на земельних ділянках, право оренди на які  є об`єктами продажу на торгах за оскаржуваним рішенням №66, є власністю позивача,  вищевказаного скаржник не спростував.
Таким чином, скаржник не може заперечувати проти передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельних ділянок комунальної власності, щодо яких прийнято оскаржуване рішення №66 про проведення земельних торгів, це рішення відповідача жодним чином не порушує майнових прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
В даному випадку позивач безпідставно послався на ч. 2 ст. 134 ЗК України, в якій зазначаєтьсяся, що не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі:
розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб;
використання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів;
використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями;
будівництва об`єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів;
надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під творчі майстерні;
надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будівництво вже проведено;
розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України;
надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб;
надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону;
надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала;
будівництва, обслуговування об`єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, мультимодальних терміналів, об`єктів зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу);
будівництва об`єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об`єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд);
передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва;
надання земельних ділянок суб`єктам господарювання, що реалізують відповідно до Закону України "Про особливості провадження інвестиційної діяльності на території Автономної Республіки Крим" зареєстровані в установленому порядку інвестиційні проекти. Надання такої земельної ділянки у власність здійснюється згідно із законодавством після завершення строку реалізації інвестиційного проекту за умови виконання суб`єктом господарювання договору про умови реалізації цього інвестиційного проекту на території Автономної Республіки Крим;
поновлення договорів оренди землі, укладення договорів оренди землі на новий строк з використанням переважного права орендаря;
передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності;
надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків;
надання земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
надання в оренду земельних ділянок під польовими дорогами, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення (крім доріг, що обмежують масив), відповідно до     статті 37-1     цього Кодексу;
надання в оренду земельних ділянок під полезахисними лісовими смугами, що обслуговують масив земель сільськогосподарського призначення;
надання земельної ділянки державної або комунальної власності в користування (оренду) інвестору із значними інвестиціями для реалізації інвестиційного проекту із значними інвестиціями.
Суду не надано належних беззаперечних доказів того, що на земельних ділянка (за кадастровими номерами 3222485903:02:001:5621 та 3222485900:03:004:5622) розташоване нерухоме майно, що перебуває у власності боржника у даній справі.
Інших доводів скаржника по суті заявлених вимог, які б спростували висновки суду, покладені в основу оскаржуваного судового рішення та впливали на його правильність в апеляційній скарзі не наведено.
У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського     суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, в межах доводів даної апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; оскаржувану ухвалу суду першої інстанції у даній справі - без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Українського консорціума "ЕКОСОРБ" в особі ліквідатора Ковалко   Г.І. - залишити без задоволення.
Ухвалу господарського суду міста Києва від 27.07.2021 у справі №910/18384/15 - залишити без змін.
Матеріали справи №910/18384/15 направити до господарського суду міста Києва.
Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.
Повний текст складено 20.12.2021.

Головуючий суддя                                                            М.Л. Доманська 

Судді                                                                                Л.Л. Гарник

                                                                                В.О. Пантелієнко