ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/20711/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу      ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року в адміністративній справі №160/20711/21 за позовом   ОСОБА_1 до  Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій   у Дніпропетровській області  про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення коштів,- 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій   у Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати незаконним наказ № 274 від 20 липня 2021 р. про звільнення та поновити його на роботі в Головному управлінні державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області;
- стягнути з Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 липня 2021 р. по 30 липня 2021 р. в розмірі 11 696,16 грн.;
- стягнути з Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2021 року по 21.10.2021 року в розмірі 35 088,48 (тридцять п`ять тисяч вісімдесят вісім гривень 48 коп.), а при його не проведенні до розгляду справи - по день постановлення рішення;
- стягнути з Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області на його користь моральну шкоду в сумі 100  000.00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 було повернуто позивачу.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що строк звернення до суду в межах даної справи був пропущений позивачем з поважних причин.
Головним  управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій   у Дніпропетровській області було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  підлягає  задоволенню, виходячи з наступного.
Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк звернення до суду за відсутності поважних причин для його поновлення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Приписами ч. ч 1, 2, 3 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що загальний строк для звернення до суду з адміністративним позовом становить шість місяців, однак у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, останній становить один місяць та починає обчислюватись з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.           Відповідно до частин 1, 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.
Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності справи від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».
Отже, законодавцем, встановленими строками, обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах.
Як свідчать встановлені обставини справи, предметом даного спору виступає правомірність скасування наказу про звільнення позивача та поновлення останнього на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди.
Відтак, з огляду на характер спірних правовідносин, строк звернення до суду становить один місяць з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав.
Відповідно до пояснень позивача, які матеріалами справи не спростовуються, остаточний розрахунок при звільненні останній отримав 30.07.2021 року.
Поряд з вказаним, відповідно до наданої відповідачем копії листа Кам`янського міського центру зайнятості від 06.01.2021 року № 10/2022, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Кам`янському міському центрі зайнятості з 22.07.2021 року.
Відтак, з зазначених обставин справи вбачається, що станом на 30.07.2021 року позивач був достаменно обізнаний про факт свого звільнення.
Крім того, відповідно до пояснень позивача, останній 10.09.2021 року звернувся до адвоката Машошиної А.О., яка 14.09.2021 року направила на адресу відповідача адвокатський запит про надання довідки про всі види нарахованого та фактично виплаченого грошового забезпечення позивачу станом на 20.07.2021 року, тобто на день звільнення, що є додатковим доказом обізнаності останнього про факт свого звільнення.
В свою чергу, відповідно до конверту, яким адміністративний позов був направлений до суду першої інстанції, останній був поданий до відділу поштового зв`язку 28.10.2021 року, тобто з пропуском строку, встановленим ч. 4 ст. 122 КАС України.
Відповідно до пояснень позивача, строк звернення до суду був пропущений останнім з поважних причин, оскільки останній не є спеціалістом у сфері права та дізнався про порушення своїх прав лише після отримання правової допомоги 10.09.2021 року. Зауважено, що позивач є опікуном свого недієздатного батька 
Однак, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Інших доказів або пояснень, які б підтверджували поважність причин пропуску строку звернення до суду, не встановлено та матеріали справи не містять.
Таким чином, з огляду на наведені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції відносно неповажності підстав пропуску строку на подання позивачем адміністративного позову в межах даної справи та правомірності повернення його адміністративного позову.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст.  325  КАС України суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року в адміністративній справі №160/20711/21 – залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених  ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай