Ухвала
Іменем України 
11 січня 2022 року
м. Київ
Провадження № 51-5952 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 30 липня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року,
встановив:
Вироком Заволжського районного суду м. Твері РФ від 10 листопада 2016 року                 ОСОБА_4 засуджено за ст. ст. 228.1 ч. 4 п. «г», 30 ч. 3, 229.1 ч. 5, 69 КК РФ до 11 років позбавлення волі. 
Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 9 січня 2018 року вирок відносно ОСОБА_4 приведено у відповідність до законодавства України та                 ОСОБА_4 вважається засудженим за ст. ст. 307 ч. 2, 15 ч. 2, 307 ч. 3 КК України до                11 років позбавлення волі.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 9 січня 2018 року залишено без змін.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28 травня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про приведення вироку у відповідність із законодавством України. Зазначена ухвала ніким не оскаржувалась та набрала законної сили.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до законодавства України.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року залишено без задоволення апеляційні скарги засудженого ОСОБА_4 та захисника                    ОСОБА_5 в його інтересах, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 30 липня 2021 року - без змін.
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про скасування ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 30 липня 2021 року та ухвали Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучену до неї копію судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Відповідно до вимог ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в  апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Як убачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, вони стосуються питань, пов`язаних з виконанням вироку, і постановлені відповідно до Глави 46 «Визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб» КПК України.
З огляду на положення п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною 7 ст. 610 КПК України встановлено, що за наслідками розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Однак касаційне оскарження такої ухвали не передбачено цією нормою закону.
Крім того, такі ухвали не є ухвалами суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, які зазначено у ч. 2 ст. 424 КПК України, оскільки вони не  охоплюються поняттям «судове провадження», визначення якого дано в п. 24 ч. 1                   ст. 3 цього Кодексу.
Отже, системний аналіз зазначених норм КПК України вказує на те, що ухвали апеляційного суду, якими переглянуто ухвали місцевих судів, постановлені в порядку виконання вироків, касаційному оскарженню не підлягають.
З огляду на викладене, беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів вважає за  необхідне на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 30 липня 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_6                                           ОСОБА_3