ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року	Львів	Справа № 140/3287/21 пров. № А/857/21406/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Курильця А. Р., Кушнерика М. П., 
з участю секретаря судового засідання –    Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення  Волинського окружного адміністративного суду  від 05 жовтня 2021 року  у справі № 140/3287/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАД Бетон" до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

суддя в 1-й інстанції – Валюх В.М.,
час ухвалення рішення – 05.10.2021 року, 
місце ухвалення рішення – м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – 18.10.2021 року,

                                                      в с т а н о в и в:

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю “ЛАД Бетон” звернулося в суд з позовом до відповідача - Головного управління ДПС у Волинській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04 грудня 2020 року № 0033350904 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 500000,00  грн. та № 0033360904 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 1020,00 грн. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 04 грудня 2020 року № 0033350904. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач- Головне управління ДПС у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог, покликаючись на те, що перевіркою встановлено факт зберігання позивачем у періоді з 30 квітня 2020 року по 10 жовтня 2020 року пального (скрапленого газу) за зазначеною адресою без отримання ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), чим порушено вимоги статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових лобів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», з урахуванням змін доповнень (далі - Закон №481). Таким чином, вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 04 грудня 2020 року №0033350904 є обґрунтованим та прийнятим з дотриманням норм чинного податкового законодавства. Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що підприємство не допустило у своїй діяльності порушень вимог ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (із змінами та доповненнями), що стали підставою для нарахування штрафних санкцій згідно зі скасованим судом податковим повідомленням-рішенням та вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено у повній відповідності з нормами матеріального і процесуального права, а також при всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин та матеріалів справи, а тому підстав для його скасування чи зміни немає.
Представник відповідача (апелянта) – Каленюк Д. С. у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити.
Представник позивача – Козак А. Ю. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу від 05 листопада 2020 року №  2348 “Про проведення фактичної перевірки” (а.с.18) у період з 09 листопада 2020 року по 13 листопада 2020 року ГУ ДПС у Волинській області провело фактичну перевірку ТзОВ “ЛАД Бетон” дотримання чинного законодавства щодо обігу підакцизних товарів за адресою: Волинська область, м.  Ківерці, вул.  Жукова, 21а, про що складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним (реєстраційний №  03/221/09-05/33731798 від 16 листопада 2020 року) (а.с.134-136), який підписаний із зауваженнями.
Зі змісту акта перевірки вбачається, що відповідно до Реєстру акцизних накладних “Системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового” ТзОВ “ЛАД Бетон” за період з 01 квітня 2020 року по 11 листопада 2020 року придбавало газ вуглеводневий скраплений в ТзОВ “Автономгаз Трейд” згідно з акцизними накладними №  43 від 30 квітня 2020 року (обсяг пального 34832,83 л), №  44 від 30 квітня 2020 року (обсяг пального 239,97 л), №  83 від 19 червня 2020 року (обсяг пального 25185,13 л), №  174 від 10 жовтня 2020 року (обсяг пального 24953,62 л). Доставка газу скрапленого згідно з акцизними накладними здійснювалася на адресу місця зберігання пального ТзОВ “ЛАД Бетон” (м.  Ківерці, вул.  Жукова, 21а), де розташований резервуар для зберігання скрапленого газу, в якому підприємство зберігає пальне для власних потреб. Дії ТзОВ “ЛАД Бетон” призвели до порушення вимог статті 15 Закону №  481/95-ВР - зберігання пального без придбання відповідної ліцензії в період з квітня по жовтень 2020 року. Крім того, підприємство повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування (асфальтозмішувальна установка та обладнання для скрапленого газу) до податкового органу за місцезнаходженням об`єктів не подано, чим порушено пункт 63.3 статті 63 ПК України.
19 листопада 2020 року за №  122 ТзОВ “ЛАД Бетон” подало до ГУ ДПС у Волинській області заперечення на вказаний акт фактичної перевірки (а.с.22-28), додаткові пояснення (а.с.29-30) та листом від 30 листопада 2020 року №  27421/10/03-20-09-05-15 відповідач повідомив позивача про розгляд заперечення із зазначенням про те, що висновки посадових осіб, що здійснювали фактичну перевірку щодо порушень, вказаних в акті перевірки, є законними, об`єктивними та обґрунтованими
04 грудня 2020 року ГУ ДПС у Волинській області на підставі акту перевірки №  03/221/09-05/33731798 від 13 листопада 2020 року прийняло податкові повідомлення-рішення №  0033350904 форми “С”, яким за порушення статті 15 Закону №  481/95-ВР, на підставі пункту 54.3 статті 54 ПК України, статті 17 Закону №  481/95-ВР, до ТзОВ “ЛАД Бетон” застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 500000,00  грн. (а.с.16) та №  0033360904 форми “ПС”, яким за порушення пункту 63.3 статті 63 ПК України, на підставі пункту 117.1 статті 117 ПК України до позивача застосовано штраф у сумі 2040,00 грн.
17 грудня 2020 року ТзОВ “ЛАД Бетон” подало до ДПС України скаргу на вказані ППР від 04 грудня 2020 року №  0033350904, №  0033360904.
Рішенням ДПС України від 15 березня 2021 року №  5818/6/99-00-06-03-02-06 скаргу ТзОВ “ЛАД Бетон” задоволено частково, залишено без змін ППР від 04 грудня 2020 року №  0033350904 та скасовано ППР від 04 грудня 2020 року №  0033360904 у частині 1020,00  грн. застосованих штрафних санкцій.
13 травня 2021 року ГУ ДПС у Волинській області, на підставі акту перевірки №  03/221/09-05/33731798 від 16 листопада 2020 року та рішення ДПС України про результати розгляду скарги №  5818/6/99-00-06-03-02-06 від 15 березня 2021 року прийняло ППР №  0026540902 форми “ПС”, яким за порушення пункту 63.3 статті 63 ПК України, на підставі пункту 117.1 статті 117 ПК України, до позивача застосовано штраф в сумі 1020,00 грн.
Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся в суд з цим позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що, спеціалізований напівпричіп-цистерна небез-Е, марки SIMATRA, модель ENERGO, номер шасі НОМЕР_1 , 1996 р.в., є невід`ємною частиною асфальтозмішувальної установки Lintec CSD 1500 VD №  3200055, 2009 р.в. та виконує функцію наземного резервуара для зберігання скрапленого вуглеводневого газу для забезпечення газом сушильного барабана асфальтозмішувальної установки в процесі виготовлення асфальтобетонної суміші. Суд першої інстанції врахував, що безпечний фізичний відпуск пального іншим особам і до інших транспортних засобів з напівпричіпу-цистерни неможливий через відсутність газозаправного обладнання, тому в даному випадку чинним законодавством обов`язку позивача отримати ліцензію для здійснення зберігання пального у вказаному напівпричіпі-цистерні чинним законодавством не передбачено, що виключає у такому випадку застосування штрафу за зберігання пального без наявності ліцензії в сумі 500000,00  грн. згідно із оскаржуваним ППР від 04 грудня 2020 року №  0033350904. Разом з тим, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування ППР від 04 грудня 2020 року № 0033360904 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 1020,00 грн.  відмовив з огляду на те, що вказане ППР вважається відкликаним та не створює правових наслідків для позивача, при цьому, позивач не позбавлений можливості у належний спосіб захищати порушені права шляхом оскарження у судовому порядку ППР від 13 травня 2021 року № 0026540902 форми “ПС”.
Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.
Колегія суддів зазначає, що апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04 грудня 2020 року №0033350904.
Таким чином, з врахуванням ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Стаття 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №  481/95-ВР передбачає, що наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.
Відповідно до статті 15 Закону №  481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються: підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву; суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.
Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.
Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.
Згідно з підпунктом 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад - це:
а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;
б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
Не є акцизним складом:
а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;
б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;
в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;
г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;
ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару. 
Відповідно до статті 17 Закону №  481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.
Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, з системного аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку про те, що суб`єкту господарювання необхідно отримувати ліцензію для здійснення зберігання пального у стаціонарних цистернах/ємностях, тоді як отримання ліцензії для здійснення зберігання пального у паливному баку як ємності для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої чинним законодавством не передбачено, що виключає у такому випадку застосування штрафу за зберігання пального без наявності ліцензії в сумі 500000,00  грн.
Судом встановлено, що відповідно до договору поставки скрапленого газу від 06 серпня 2019 року №  06/08/19 з додатками (а.с.50-61) ТзОВ “ЛАД Бетон” за період з квітня по жовтень 2020 року придбавало газ вуглеводневий скраплений в ТзОВ “Автономгаз Трейд” згідно з видатковими накладними від 30 квітня 2020 року №  29, від 19 червня 2020 року №  53, від 14 серпня 2020 року №  ДО000000035, від 10 жовтня 2020 року №  138 (а.с.136 зворот - 138), акцизними накладними №  43 від 30 квітня 2020 року (обсяг пального 34832,83 л), №  44 від 30 квітня 2020 року (обсяг пального 239,97 л), №  83 від 19 червня 2020 року (обсяг пального 25185,13 л), №  174 від 10 жовтня 2020 року (обсяг пального 24953,62 л).
На підставі договору оренди майна від 03 лютого 2020 року №  03, укладеного між ПрАТ “Луцькавтодор” та ТзОВ “ЛАД Бетон”, акту приймання-передачі майна в оренду від 03 лютого 2020 року, додаткової угоди від 01 квітня 2020 року позивач орендує асфальтозмішувальну установку Lintec CSD 1500 VD №  3200055, 2009 р.в., а також з метою забезпечення відповідним пальним роботи і функціонування цієї установки орендує спеціалізований напівпричіп-цистерна небез-Е, марки SIMATRA, модель ENERGO, номер шасі НОМЕР_1 , 1996 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , об`ємом 42,2 куб.м.
Зі змісту листа ПрАТ “Луцькавтодор” від 23 листопада 2020 року №  265 вбачається, що асфальтозмішувальна установка Lintec CSD 1500 VD є мобільною (пересувною) і може працювати як на дизелі (для цього передбачений дизельний бак), на електриці, так і на газу. В комплект поставки цієї установки не входила ємність для зберігання газу, оскільки це було економічно не вигідно придбавати її у контрагента-нерезидента і доставляти на територію України. Актом введення в експлуатацію основних засобів від 30 березня 2020 року стверджується дообладнання системи енергопостачання асфальтозмішувальної установки Lintec CSD 1500 VD додатковим видом палива (зрідженим газом) з приєднанням спеціалізованого напівпричіпа-цистерни небез-Е, марки SIMATRA, модель ENERGO, номер шасі НОМЕР_1 , 1996 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , об`ємом 42,2 м.куб., та вказаним актом засвідчено, що об`єкт підлягає експлуатації в якості додаткового бака на зріджений газ і є невід`ємною частиною асфальтозмішувальної установки Lintec CSD 1500 VD.
Згідно з експертним висновком Волинської торгово-промислової палати №  В-384 від 29 березня 2021 року спеціалізований напівпричіп-цистерна небез-Е, марки SIMATRA, модель ENERGO, номер шасі НОМЕР_1 , 1996 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 є невід`ємною частиною асфальтозмішувальної установки Lintec CSD 1500 VD №  3200055, 2009 р.в. та виконує функцію наземного резервуара для зберігання скрапленого вуглеводневого газу для забезпечення газом сушильного барабана асфальтозмішувальної установки в процесі виготовлення асфальтобетонної суміші, безпечний фізичний відпуск пального іншим особам і до інших транспортних засобів з напівпричіпу-цистерни неможливий через відсутність газозаправного обладнання. Крім того, у вказаному експертному висновку зазначено, що експертом проведено огляд спеціалізованого напівпричіпа-цистерни небез-Е, марки SIMATRA, модель ENERGO, номер шасі НОМЕР_1 , 1996 р.в., та встановлено, що напівпричіп-цистерна установлений на бетонному настилі на опорах та зафіксований противідкатними упорами під колеса, використовується як наземний резервуар для зберігання скрапленого вуглеводного газу. До одного зливного вентиля напівпричіпа-цистерни під`єднаний гумовий газовий шланг, через який скраплений вуглеводний газ подається до випаровувача Algas-SDI с/н A08J60001179, де проходить регазифікація газу (процес перетворення зрідженого газу з рідкого стану в газоподібний), від випаровувача газ подається газопроводами до пальника “Teminox GLS 100” сушильного барабана асфальтозмішувальної установки. При огляді напівпричіпа-цистерни на можливість фізичного відпуску пального іншим особам і до інших транспортних засобів, експертом встановлено: на напівпричіпі-цистерні відсутнє газозаправне обладнання з насосним агрегатом, необхідне для забезпечення необхідного робочого тиску при безпечній заправці інших ємностей для газу.
Зі змісту листа ГУ ДПС у Волинській області від 30 листопада 2020 року №  27421/10/03-20-09-05-15 вбачається, що про розгляд заперечення до акту фактичної перевірки (а.с.34), фотознімка (а.с.202), контролюючий орган поставив під сумнів твердження платника податків про те, що зазначений спеціалізований напівпричіп-цистерна використовується як ємність (резервуар) виключно для потреб власного споживання та виконує роль паливної ємності як невід`ємної частини з метою забезпечення роботи асфальтозмішувальної установки, оскільки на момент проведення перевірки резервуар для зберігання пального знаходився окремо та не був під`єднаний до асфальтозмішувальної установки.
Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, фотознімок (а.с.202) під час проведення перевірки зроблений таким чином, що з нього неможливо однозначно встановити вказаний факт, також з досліджених судом матеріалів фото та аудіо зйомки (а.с.162-169, 201) вбачається під`єднання гумового газового шлангу, через який скраплений вуглеводний газ подається до випаровувача, а від випаровувача - газопроводами до пальника  сушильного барабана асфальтозмішувальної установки, з протилежної сторони, ніж зафіксовано на фотознімку (а.с.202). Крім того, факт не під`єднання напівпричіпа-цистерни не зафіксований в акті фактичної перевірки (а.с.134-136), чим спростовуються доводи апелянта в частині обов`язку позивача отримати ліцензію для здійснення зберігання пального у вказаному напівпричепі- цистерні за встановлених обставин.
Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спеціалізований напівпричіп-цистерна небез-Е, марки SIMATRA, модель ENERGO, номер шасі НОМЕР_1 , 1996 р.в., є невід`ємною частиною асфальтозмішувальної установки Lintec CSD 1500 VD №  3200055, 2009 р.в. та виконує функцію наземного резервуара для зберігання скрапленого вуглеводневого газу для забезпечення газом сушильного барабана асфальтозмішувальної установки в процесі виготовлення асфальтобетонної суміші; крім того, безпечний фізичний відпуск пального іншим особам і до інших транспортних засобів з напівпричіпу-цистерни неможливий через відсутність газозаправного обладнання. 
З урахуванням вищевикладенго, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у спірних правовідносинах чинним законодавством обов`язку позивача отримати ліцензію для здійснення зберігання пального у вказаному напівпричіпі-цистерні чинним законодавством не передбачено, що виключає у такому випадку застосування штрафу за зберігання пального без наявності ліцензії в сумі 500000,00  грн згідно із оскаржуваним ППР від 04 грудня 2020 року №  0033350904, тому оскаржуване податкове повідомлення- рішення є протиправним і підлягає скасуванню.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що, оскільки рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі №140/3287/21 в частині позовних вимог щодо відмови у визнанні протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04 грудня 2020 року №0033360904 не оскаржується в апеляційному порядку, та в процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткову підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                  п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 140/3287/21 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, передбачених ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 25 лютого 2022 року.