ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" листопада 2021 р.           Справа№ 910/18052/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Буравльова  С.І.
суддів:            Андрієнка  В.В. 
          Шапрана  В.В. 
 
секретар                 Рибчич А.В.

за участю 
представників:       позивача за первісним позовом - Михайлов В.В.
                                відповідача за первісним позовом - Якимчук М.М.
                                третя особа за первісним позовом - Дробчак Н.В.

розглянувши апеляційні скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву, Національного агентства з питань запобігання корупції
на рішення Господарського суду м. Києва від 09.06.2021 р. (повне рішення складено 30.06.2021 р.)
у справі № 910/18052/20 (суддя - Приходько І.В.)
за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву
до Фізичної особи-підприємця Толочка Олексія Вікторовича
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Національне агентство з питань запобігання корупції
про розірвання договору оренди та примусове виселення

та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Толочка Олексія Вікторовича
до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Національне агентство з питань запобігання корупції
про визнання договору про внесення змін та доповнень укладеним 

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Толочка Олексія Вікторовича про:
- розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 31.05.2012 р. № 6220, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та Фізичною особою-підприємцем Толочком Олексієм Вікторовичем;
- виселення Фізичної особи-підприємця Толочка Олексія Вікторовича в примусовому порядку з державного нерухомого майна - нежитлових приміщень загальною площею 349,60 кв. м, яке розміщене за адресою: м. Київ, бульвар Дружби Народів, 28, на 1-мі поверсі будівлі, що перебуває на балансі Національного агентства з питань запобігання корупції.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови договору оренди шляхом систематичної несплати орендних платежів та не поновив договір страхування орендованого майна, що, на думку позивача, є безумовними підставами для розірвання договору.   
22.12.2020 р. від Фізичної особи-підприємця Толочка Олексія Вікторовича надійшла зустрічна позовна заява до Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву про визнання договору про внесення змін та доповнень укладеним.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2020 р. було прийнято зустрічну позовну заяву Толочка Олексія Вікторовича та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі № 910/18052/20. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 р. було залучено до участі у справі за первісним позовом на стороні позивача та за зустрічним позовом на стороні відповідача, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Національне агентство з питань запобігання корупції.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 09.06.2021 р. у справі № 910/18052/20 у задоволенні первісного позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву та у задоволенні зустрічного позову Фізичної особи-підприємця Толочка Олексія Вікторовича відмовлено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Національне агентство з питань запобігання корупції подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення первісного позову, в іншій частині рішення залишити без змін.
Також не погоджуючись із вказаним рішенням, Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення первісного позову, в іншій частині рішення залишити без змін.
Апеляційні скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.
Так, в апеляційній скарзі позивач за первісним позовом вказує на те, що судом першої інстанції всупереч положенням чинного законодавства та встановленим обставинам справи здійснено неправомірний висновок про відсутність підстав для розірвання договору у зв`язку із заборгованістю за договором за орендними платежами за період з березня 2020 року по вересень 2020 року, хоча факт такої заборгованості не спростований матеріалами справи. Крім цього, відповідач за первісним позовом не поновив договір страхування та застрахував орендоване майно по заниженій вартості.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, третя особа посилається на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 р. № 611 «Про деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» не встановлює будь-якої процедури надання передбачених нею звільнень і знижок, у тому числі не передбачає необхідності отримання погоджень або укладення додаткових угод. Нарахування орендної плати орендарем у розмірах, передбачених п. 1 цієї постанови, є державним регулюванням такої плати, а тому отримання погодження щодо звільнення від орендної плати, так само як і внесення змін до договору оренди цією постановою не вимагається.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національного агентства з питань запобігання корупції на рішення Господарського суду м. Києва від 09.06.2021 р. у справі № 910/18052/20 та призначено її до розгляду на 28.09.2021 р.
Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 02.08.2021 р. апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву у справі № 910/18052/20  передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Пашкіна С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву на рішення Господарського суду м. Києва від 09.06.2021 р. у справі № 910/18052/20 та призначено її до розгляду на 28.09.2021 р.
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4739/21 від 27.09.2021 р. у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/18052/20.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/18052/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 р. справу № 910/18052/20 за апеляційними скаргами Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву, Національного агентства з питань запобігання корупції на рішення Господарського суду м. Києва від 09.06.2021 р. прийняти до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.
У судовому засіданні 28.09.2021 р. представники сторін та третьої особи надали усні пояснення по суті апеляційної скарги, після чого було оголошено перерву до 19.10.2021 р. 
У судовому засіданні 19.10.2021 р. було оголошено перерву до 16.11.2021 р.
У судовому засіданні 16.11.2021 р. було оголошено перерву до 24.11.2021 р.
У судовому засіданні 24.11.2021 р. представники сторін та третя особа надали додаткові пояснення по суті апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.
31.05.2012 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Толочком Олексієм Вікторовичем (далі - орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, № 6220 (далі - договір оренди).
Відповідно до п. 1.1 договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежилі приміщення (далі - майно) загальною площею 349,60 кв. м, що розміщене за адресою: м. Київ, бульвар Дружби Народів, 28, на 1-му поверсі будівлі, що перебуває на балансі Науково-дослідного економічного інституту, вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 30.11.2011 р. і становить 2305600,00 грн без ПДВ. 
Як передбачено п. 1.2 договору оренди, майно передається в оренду з метою розміщення їдальні, яка не здійснює продаж товарів підакцизної групи.
За змістом п. п. 2.1, 2.4 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами акта приймання-передавання майна, обов`язок щодо складання якого покладено на орендодавця.
Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - квітень 2012 року 11632,10 грн. Орендна плата за перший місяць оренди травень 2012 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за травень 2012 року (п. 3.1 договору оренди).
У відповідності до п. 3.6 договору оренди орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним зарахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.
Згідно з п. 5.3 договору оренди орендар зобов`язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату.
Відповідно до п. 5.8 договору оренди орендар зобов`язується протягом місяця після укладення договору застрахувати майно не менше ніж на вартість за висновком про вартість, а також постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь строк оренди майно було застрахованим.
Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 31 травня 2012 року до 30 квітня 2015 року включно (п. 10.1 договору).
Як передбачено п. 10.7 договору оренди, сторони погодились, що договір буде достроково розірваний на вимогу орендодавця, якщо орендар, зокрема, систематично (більше трьох раз) порушує терміни здійснення будь-яких платежів за цим договором та не надав платіжні доручення до регіонального відділення; не виконав зобов`язання п. п. 5.2, 5.8, 5.9, 5.15 цього договору.
В подальшому сторонами укладалися договори про внесення змін до договору оренди.
Так, відповідно до договору № 6220/04 про внесення змін до договору оренди від 14.03.2019 р. вартість майна визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 28.02.2018 р. і становить 7275320,00 грн; строк оренди збільшено на 15 років, а саме: з 31 травня 2012 року до 31 травня 2027 року включно. 
Договором № 6220/05 про внесення змін та доповнень до договору оренди від 09.10.2020 р. сторони зафіксували факт передачі майна зі сфери управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України до сфери управління Національного агентства з питань запобігання корупції.
Спір у справі виник у зв`язку з тим, що, на думку позивача за первісним позовом, Фізичною особою-підприємцем Толочком Олексієм Вікторовичем було порушено умови договору оренди в частині повної та своєчасної сплати орендних платежів, внаслідок чого станом на 28.10.2020 р. заборгованість перед Державним бюджетом України (з травня 2020 року по серпень 2020 року) склала 58402,24 грн. Крім того, результатами відповідної перевірки, проведеною робочою групою, створеною відповідно до наказу позивача, було встановлено, що станом на 01.09.2020 р. чинний договір страхування відсутній, що свідчить про наявність підстав для розірвання договору оренди та виселення відповідача з орендованого приміщення.
Заперечуючи проти первісних позовних вимог, відповідач вказує, що станом на лютий 2020 року у нього була відсутня заборгованість зі сплати орендної плати. Крім цього, нежитлові приміщення площею 349,60 кв. м, за адресою: м. Київ, бульвар Дружби Народів, 28, на першому поверсі будівлі, взято в користування орендарем для розміщення закладу харчування (їдальні, яка не здійснює продаж товарів підакцизної групи), у Фізичної особи-підприємця Толочка Олексія Вікторовича була відсутня можливість використовувати орендоване майно у зв`язку з забороною відповідної діяльності з 17 березня 2020 року по 24 червня 2020 року через запровадження карантинних заходів.
Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що вимоги позивача про розірвання договору та виселення відповідача з приміщення лише на підставі виникнення заборгованості у той період, частину якого відповідач не мав достатніх правових підстав для користування об`єктом оренди через форс-мажорні обставини (у зв`язку з запровадженням карантинних обмежень та встановлення відповідних заборон), не відповідають засадам добросовісності, розумності та справедливості. 
Однак суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на таке.
За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Як передбачено ч. 6 ст. 238 ГК України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
За ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.
За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України від 17.08.2020 р. № 505 «Про проведення перевірки» утворено робочу групу, якій доручено провести перевірку використання орендованого державного нерухомого майна, розташованого за адресою: бульвар Дружби народів, 28, м. Київ, зокрема, договір оренди від 31.05.2012 р. № 6220, укладений з Фізичною особою-підприємцем Толочком Олексієм Вікторовичем.
16.10.2020 р. посадовими особами Регіонального відділення Фонду державного майна України було складено Звіт про результати перевірки виконання умов зазначеного вище договору оренди державного нерухомого майна, розташованого за адресою: місто Київ, бульвар Дружби народів, 28, за результатами проведеної якої встановлено, що станом на 01.10.2020 р. чинний договір страхування відсутній (орендоване майно застраховано на суму, яка менше, ніж його вартість за висновком про вартість). Заборгованість з орендної плати до державного бюджету станом на 01.10.2020 р. становить 91501,12 грн за період з березня 2020 року по жовтень 2020 року. 
Вбачається, що зафіксована заборгованість з орендної плати у сумі 91501,12 грн нарахована відповідачем з урахуванням часткового погашення Фізичною особою-підприємцем Толочком Олексієм Вікторовичем заборгованості, що підтверджується платіжним дорученням від 07.10.2020 р. № ПН 174370С1.
Враховуючи наявні порушення умов укладеного договору оренди, 15.10.2020 р. Регіональне відділення Фонду державного майна України звернулося з листом № 30-06/8969 до Фізичної особи-підприємця Толочка Олексія Вікторовича з пропозицією про дострокове розірвання договору оренди № 6220 від 31.05.2012 р. та вказало, що станом на 15.10.2020 р. заборгованість з орендної плати складає 69440,98 грн. Також було зазначено, що термін дії договору добровільного страхування майна від 30.05.2019 р. № МН/О/ОД/1900173 закінчився 30.05.2020 р.
У відповідності до ч. ч. 1 - 4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
У відповідності до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду а вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно з ч. 3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.
Як передбачено ст. 782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. 
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.
Як вбачається з матеріалів справи, орендар належним чином не виконав свій договірний обов`язок щодо вчасної оплати орендних платежів, що є істотним порушенням умов договору оренди у розумінні ст. 651 ЦК України, як наслідок - підставою для розірвання такого договору.
Крім цього, факт систематичного порушення договору оренди щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи сплачена в подальшому заборгованість.
Стосовно доводів відповідача за первісним позовом про відсутність у нього обов`язку здійснювати орендну плату на період з 17.03.2020 р. по 24.06.2020 р. з посиланням на ч. 6 ст. 762 ЦК України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Для застосування ч. 6 ст. 762 ЦК України та звільнення наймача (орендара) від плати за користування орендованим майном, визначальною умовою звільнення від сплати орендної плати є наявність обставин, за які орендар не відповідає, це такі обставини, за яких майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за ці обставини.
Нормативно-правовим актом, який регулює питання звільнення орендарів нерухомого державного майна від сплати орендної плати на період дії карантину, є постанова Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 р. № 611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину».
Переліками, передбаченими додатками 1, 2, 3 вказаної постанови Кабінету Міністрів України, визначено категорії орендарів, які звільняються від орендної плати за користування державним нерухомим майном в повній мірі, а також для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50% чи у розмірі 25%.
Регіональне відділення Фонду державного майна України наказом від 11.09.2020 р. № 696 затвердило нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном по договору оренди № 6220 від 31.05.2012 р. згідно з додатком № 2 постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 р. № 611 на період дії карантину.
За умовами вказаного наказу Регіональним відділенням Фонду державного майна України було застосовано тимчасове зниження орендної плати Фізичній особі-підприємцю Толочка О.В. на 50%, починаючи з дати встановлення карантину, тобто з 12 березня 2020 року.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540 до Цивільного кодексу України були внесені зміни, згідно з п. 14 якого передбачено, що з моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 р. № 211, і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України.
Наведена норма передбачає можливість звільнення від орендної плати, а не імперативний припис про таке звільнення.
Крім цього, відповідно до роз`яснення Фонду державного майна України, викладеного у листі № 10-16- 8306 від 30.04.2020 р., щоб отримати звільнення від орендної плати орендар повинен:
- перевірити чи поширюються заборони здійснювати певний вид підприємницької та іншої діяльності, що запроваджені постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 р. № 211, на вид діяльності, за яким використовується державне майно за договором оренди;
- якщо такі заборони поширюються на вид його діяльності, орендар звертається із заявою до орендодавця із проханням звільнити його від сплати за оренду за договором відповідно до статті 762 Цивільного кодексу України.
Після отримання звернення орендаря, орендодавець спільно з балансоутримувачем майна, що є об`єктом договору оренди, здійснює обстеження орендованого приміщення для того, щоб отримати докази призупинення орендарем діяльності на об`єкті оренди, про що складається акт. На підставі заяви орендаря і складеного представниками орендодавця і балансоутримувача акту обстеження, орендодавець ухвалює рішення про звільнення орендаря від сплати за оренду на період карантину.
Так,  Регіональне відділення Фонду державного майна України на підставі наказу від 11.09.2020 р. № 696, керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 р. № 611 «Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину», постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», вирішило нараховувати відповідачу орендну плату за договором оренди від 13.05.2012 р. № 6220 у розмірі 50%, починаючи з 12 березня 2020 року.
Однак, всупереч п. п. 3.6, 5.1 укладеного договору оренди, Фізична особа-підприємець Толочко Олексій Вікторович, починаючи з березня 2020 року по вересень 2020 року, припинив здійснювати оплату за користування державним нерухомим майном, докази зворотнього у матеріалах справи відсутні.
Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент подання первісного позову у Фізичної особи-підприємця Толочка Олексія Вікторовича обліковувалась заборгованість з оплати орендних платежів за період з березня 2020 року по вересень 2020 року у розмірі 91501,12 грн.
Отже станом на момент звернення Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву з даним позовом у Фізичної особи-підприємця Толочка Олексія Вікторовича обліковувалась заборгованість за період понад 3 місяці, оскільки останній почав сплачувати орендні платежі тільки у жовтні, листопаді 2020 року, тобто з порушенням встановлених договором оренди строків та вже після виникнення спору між сторонами укладеного договору.
Стосовно посилання відповідача за первісним позовом на висновок торгово-промислової палати, колегія суддів зазначає наступне.
В якості підтвердження неможливості здійснювати підприємницьку діяльність відповідачем надано сертифікат № 3100-20-1803 від 10.11.2020 р. про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який виданий Торгово-промисловою палатою України.
Вказаним сертифікатом було встановлено період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 17.03.2020 р. по 24.06.2020 р.
Відповідно до ст. 14-1 Закон України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, карантину тощо.
Так, наданий відповідачем сертифікат Торгово-промислової палати України датований 10.11.2020 р., за отриманням якого Фізична особа-підприємець Толочко О.В. звернувся 02.11.2020 р. (№ 31), тобто вже після надсилання йому Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву пропозиції від 15.10.2020 р. про дострокове розірвання договору оренди № 6220 від 31.05.2012 р.
Крім цього, зазначений сертифікат підтверджує факт карантину, що є загальновідомим, зазначає про обмеження щодо здійснення господарської діяльності, але не підтверджує, що карантин повністю унеможливив використання орендованого майна.
Разом з цим, як вбачається зі змісту сертифікату, він посвідчує неможливість виконати зобов`язання в строк, який визначений правочином, однак не звільняє Фізичну особу-підприємця Толочка О.В. від його виконання, оскільки запровадження карантину не тягне собою автоматичного припинення орендних правовідносин, тобто вважається, що орендар має право використовувати орендоване майно лише з певними обмеженнями від виду діяльності та цільового призначення договору оренди.
Також, сторонами договору оренди не було передбачено обставин, які сторони вважають форс-мажорними та порядку повідомлення іншої сторони у такому випадку. 
Розглядаючи питання щодо наявності підстав для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань за договором з посиланням на дію форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), слід виходити з того, що сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України, є документом, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), тобто є доказом, який має оцінюватися судом поряд з іншими, наданими учасниками справи доказами, відповідно до ст. 86 ГПК України.
Таким чином, суд має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 910/1931/19 від 08.10.2020 р.
Таким чином, відповідач повинен довести, що запровадження карантинних заходів з 12.03.2020 р. об`єктивно та повністю унеможливило використання орендованого майна за цільовим призначенням. 
У постанові Верховного Суду у справі № 914/70/18 від 13.08.2019 р. викладено висновок про те, що для застосування ч. 6 ст. 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном визначальною умовою такого звільнення є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Позивач повинен був довести обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем, і він не відповідає за ці обставини.
Крім цього, у постанові Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV- 2», із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 р. № 343, від 14.05.2020 р. № 377, від 20.05.2020 р. № 392, від 17.06.2020 р. № 500, від 22.07.2020 р. № 641, від 26.08.2020 р. № 760, від 13.10.2020 р. № 956, від 09.12.2020 р. № 1236 було дозволено роботу суб`єктів господарювання, зокрема закладів громадського харчування ресторанів, кафе тощо з надання послуг з громадського харчування лише із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту. 
Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що Фізична особа-підприємець Толочко С.В. був позбавлений можливості доступу до орендованих приміщень і користування ними, що могло бути підставою для повного звільнення від зобов`язання стосовно оплати орендних платежів відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України.
Крім цього, відповідно до п. 5.8 договору оренди орендар зобов`язується протягом місяця після укладення договору застрахувати майно не менше ніж на вартість за висновком про вартість, а також постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь строк оренди майно було застрахованим.
З матеріалів справи вбачається, що Фізична особа-підприємець Толочком Олексієм Вікторовичем було укладено з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Мир» договір страхування № МН/О/ОД/1900173 від 30.05.2019 р. на страхову суму 2305600,00 грн, зі строком дії з 31.05.2019 р. по 30.05.2020 р.
12.10.2020 р. між Фізичною особою-підприємцем Толочком Олексієм Вікторовичем та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» було укладено другий договір добровільного страхування орендованого майна № 19-000988.
За умовами укладеного договору оренди відповідач зобов`язався протягом дії договору оренди поновлювати договір страхування таким чином, щоб орендоване майно було постійно застраховане, без проміжків часу, під час яких буде відсутнє страхування орендованого майна.
Встановлено, що попередній договір страхування закінчив свою дію 30.05.2020 р., в той час як новий договір страхування відповідач уклав лише 12.10.2020 р.
Отже, Фізична особа-підприємець Толочко Олексій Вікторович у період з 31.05.2020 р. по 11.10.2020 р. не застрахував орендоване ним майно, чим порушив п. 5.8 договору оренди.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача за первісним позовом про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 31.05.2012 р. № 6220 та виселення Фізичної особи-підприємця Толочка Олексія Вікторовича в примусовому порядку є обґрунтованими та такими, що піддягають задоволенню.
Стосовно зустрічних позовних вимог Фізичної особи-підприємця Толочка Олексія Вікторовича про визнання укладеним договору про внесення змін та доповнень до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, № 6220 від 31.05.2012 р., в редакції останнього, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як передбачено 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ч. ч. 1 - 4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Отже, вимогами чинного законодавства встановлений порядок проведення сторонами договору переговорів щодо добровільної зміни чи розірвання договору.
Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
За ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ч. 3 ст. 632 ЦК України).
Встановлено, що у поданій позивачем за зустрічним позовом редакції договору про внесення змін до договору № 6220 від 31.05.2012 р. останній просить доповнити п.п. 3.1 п. 3 основного договору положеннями, відповідно до яких орендар звільняється від сплати орендної плати на період з 17.03.2020 р. по 24.06.2020 р.
При цьому, 19.10.2020 р. між Фізичною особою-підприємцем Толочком Олексієм Вікторовичем та Регіональним відділення Фонду державного майна України по м. Києву був підписаний договір № 6220/05 про внесення змін до договору, за умовами якого сторони погодили зміну балансоутримувача орендованого майна, а також зазначили, що всі інші умови основного договору залишаються незмінними та сторони підтверджують свої зобов`язання за ними.
Таким чином відсутні правові підстави для задоволення зустрічного позову Фізичної особи-підприємця Толочка Олексія Вікторовича про внесення змін та доповнень до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, № 6220 від 31.05.2012 р. 
Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи, а тому рішення Господарського суду м. Києва від 09.06.2021 р. у справі № 910/18052/20 підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні первісного позову з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення первісного позову та відмову у зустрічному позові.
Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги необхідно покласти на Фізичну особу-підприємця Толочка Олексія Вікторовича.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву, Національного агентства з питань запобігання корупції задовольнити.
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 09.06.2021 р. у справі № 910/18052/20 скасувати в частині відмови у задоволенні первісного позову та прийняти в цій частині нове рішення, в іншій частині рішення залишити без змін.
3. Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву задовольнити.
4. Розірвати договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, № 6220 від 31.05.2012 р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та Фізичною особою-підприємцем Толочком Олексієм Вікторовичем.
5. Виселити Фізичну особу-підприємця Толочка Олексія Вікторовича в примусовому порядку з державного нерухомого майна - нежитлових приміщень загальною площею 349,60 кв. м, що розміщене за адресою: м. Київ, бульвар Дружби Народів, 28, на 1-мі поверсі будівлі, що перебуває на балансі Національного агентства з питань запобігання корупції.
6. Відмовити в задоволенні зустрічного позову Фізичної особи-підприємця Толочка Олексія Вікторовича.
7. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Толочка Олексія Вікторовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (01032, м. Київ, бульв. Тараса Шевченка, 50-Г, код 19030825) 4204 (чотири тисячі двісті чотири),00 грн судового збору за подання позовної заяви, 6306 (шість тисяч триста шість),00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
8. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Толочка Олексія Вікторовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Національного агентства з питань запобігання корупції (01133, м. Київ, бульв. Дружби Народів, 28, код 40381452) 6306 (шість тисяч триста шість),00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
9. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту. 

Повний текст постанови складено 22.12.2021 р.

Головуючий суддя                                                            С.І. Буравльов 

Судді                                                                                В.В.Андрієнко

                                                                                В.В. Шапран