Справа № 465/6151/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я. 
Провадження № 33/811/134/22                 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду м.Львова від 25 листопада 2021 року,

встановив:
постановою Франківського районного суду м.Львова від 25 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 15 (п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень в дохід держави.
Транспортний засіб Iveco 35914 д.н.з. НОМЕР_1 чи іншим номерним знаком, за яким він облікований або необлікований, постановлено оплатно вилучити у ОСОБА_1 (посвідчення водія НОМЕР_2 від 19.10.2018р.), який належить гр. ОСОБА_2 згідно протоколу серії ДПР18 №522510 чи іншої особи, якій він належить, шляхом затримання та поміщення на штрафний майданчик з подальшою реалізацією та поверненням коштів від реалізації ОСОБА_1 чи власнику.
Згідно з постановою ОСОБА_1 10 вересня 2020 року о 20 год. 45 хв. по вулиці Шевченка 373 у місті Львові керував транспортним засобом Iveco 35914 д.н.з. НОМЕР_1 вдруге повторно з номерним знаком, який був неосвітлений у темну пору доби, чим порушив вимоги П.2.9В ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.7 ст.121 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження оскаржувану постанову скасувати та закрити справу на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування покликається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ч.1 ст.268 КУпАП, розглянув справу без його участі, чим порушив право на захист. Про оскаржену постанову апелянт дізнався лише після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження на виконання оскаржуваної постанови, що стало необхідністю у витребуванні у суді першої інстанції постанови від 25.11.2020 року у справі №465/6151/20 та в ознайомленні із повним текстом даної постанови, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.
Вказує про відсутність в матеріалах справи доказів керування транспортного засобу з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби. Стверджує, що номерний знак транспортного засобу був достатньо чистим і освітленим, тобто його було можливо ідентифікувати, проглядався чітко завдяки світловим сигналам автомобіля патрульної поліції, яка стояла позаду вказаного транспортного засобу, водночас підсвітки не мав. При цьому вимоги із сторони працівників поліції щодо демонстрування наявності підсвітки номерного знаку та її справності не було.
Звертає увагу, що окрім протоколу серії ДПР18 №522510 від 10.09.2020 року, будь-яких інших доказів на підтвердження встановленого факту справа не містить, в тому числі фото- та відео матеріалів. 
Також зазначає, що автомобіль ІVECO 35914 д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності батьку – ОСОБА_2 , а не апелянту, тому суд не вправі застосувати оплатне вилучення транспортного засобу шляхом затримання та поміщення на штрафний майданчик з подальшою реалізацією та поверненням коштів від реалізації ОСОБА_1 чи власнику; адреса, вказана у протоколі, не відповідає адресі вчинення адміністративного правопорушення – вул. Шевченка 373 м. Львова; факт притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП протягом року не підтверджується довідкою від 10.09.202, водночас така не зазначена в додатку до протоколу про адміністративне правопорушення, тому відсутні належні докази повторності, зокрема, копії постанови про накладення адміністративного стягнення; суд не врахував, неправильність кваліфікації правопорушення, оскільки при керуванні транспортним засобом з непрацюючими освітлювальними приладами, складається протокол за ч.1 ст. 121 КУпАП.
Окрім цього, суд не з`ясував як та у який спосіб проводився огляд транспортного засобу та не викликав свідків для допиту, обмежившись протоколом та довідкою.
У судове засідання, призначене на 10.03.2022 ОСОБА_1 , будучи повідомлений судом телефонограмою, не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.
Відповідно до ч.6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 121 КпАП України, що відповідає фактичним обставинам справи.
       Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 121 КУпАП. є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:
       протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №522510 від 10.09.2020р. (а.с.1);
       довідкою від 16.09.2020 (а.с.2);
       карткою обліку адміністративного правопорушення (а.с.3).
Посилання апелянта про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи й суд порушив норми матеріального та процесуального права, на думку суду, є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції врахував докази, які містяться в матеріалах справи та інші обставини, які мали місце в даній справі.
Наявними у справі доказами доведено, що  ОСОБА_1 керував автомобілем та що в автомобілі не працювала підсвітка державного номерного знака, тому наявні підстави для притягнення  ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 7 ст. 121 КУпАП. В матеріалах справи міститься довідка, видана старшим інспектором BAП УПП у Львівській області ДПП, старшим лейтенантом поліції Н.Дяків, про те, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягався 30.09.2019р. Управлінням патрульної поліції у м. Львові до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, що є підставою для висновку про повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч.7 ст. 121 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, є належним та допустимим доказом.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 КУпАП.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Франківського районного суду м.Львова від 25 листопада 2021 року – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                 О.В. Маліновська-Микич