ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 лютого 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/130/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,      
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 ( суддя першої інстанції Озерянська С.І.) в адміністративній справі №160/130/21 за позовом   ОСОБА_1  до  Військової частини НОМЕР_1  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
05.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року (виключно); зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року (виключно), враховуючи базовий місяць індексації грошового забезпечення січень 2008 року.
В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що  в період з 30.12.2008 по 26.06.2019  проходив військову службу за контрактом на посаді командира в/ч у військовій частині НОМЕР_2 , яка перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , якою здійснювалося нарахування та виплата грошового забезпечення позивачу. 24.11.2020 року позивачем направлено  відповідачу адвокатський запит № 8,  в якому були порушенні питання про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення під час проходження  служби в період з 01.12.2015 по 31.12.2018  та інше.  На вказаний запит, відповідачем листом від 07.12.2020 № 1805 повідомлено, що відповідно до роз`яснень   Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 № 13700/з та від 08.08.2017 № 78/0/66-17 механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає.  У  межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям  Збройних Сил України у грудні 2015 року-лютому 2018 року у МОУ не було. Отже, позивач вважає, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив йому індексацію грошового забезпечення за період служби з 01.12.2015 по 28.02.2018 (включно), у зв`язку із чим звернувся до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 позовні вимоги  задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Військової частини НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те,   що   суд першої інстанції не врахував в своєму рішенні те, що нарахування грошового забезпечення та проведення розрахунків належних до виплати сум індексації грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 не належить до повноважень посадових осіб військової частини НОМЕР_1 . Військова частина НОМЕР_1 здійснює (та здійснювала в період, вказаний у позові) фінансове забезпечення діяльності військової частини НОМЕР_2 та реалізує рішення (накази) командира військової частини НОМЕР_2 , здійснює фінансові операції в її інтересах. Судом не було досліджено зв`язок між позивачем та відповідачем, не враховано те, що відповідач не наділений повноваженнями з прийняття рішень щодо здійснення виплат на користь позивача. Отже, військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем в даній справі, а позовні вимоги до військової частини НОМЕР_1 — такими, що не підлягають задоволенню.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1   ст. 311 КАС України   у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в справі матеріалами,   відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частини) № 206 від 26.10.2020 року полковника ОСОБА_1 , начальника інформаційно-аналітичного відділу розвідувального управління штабу, звільненого  наказом  Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 09.10.2020 № 331,  у запас, відповідно до п.2 ч.5 статті     ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", за пунктом “к” (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), вважати, що справи та посаду здав. 
З 24.10.2020 року позивача виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовій облік до Дніпровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпровської області.
Позивачу виплачено:  щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі  35% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу  за військовим званням та надбавки за вислугу років, надбавку за роботу  в умовах режимних обмежень у розмірі 15% до посадового окладу за період з  01 жовтня по 24 жовтня 2020 року,  грошову допомогу для оздоровлення,  матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік в сумі 1     480 грн.,  компенсацію за невикористаних 84  календарних дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій з 2015-2020 роки, одноразову грошову допомогу по звільненню.
Згідно з посвідченням серії НОМЕР_4 виданим 30.11.2015 року, ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.
24.11.2020 року    адвокат позивача     звернувся до Командира військової частини НОМЕР_3 з адвокатським запитом № 7 , в якому просив надати інформацію:  щодо розмірів посадових окладів ОСОБА_1 в січні 2008, лютому 2018, березні 2018, квітні 2018 за займаними посадами; про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення під час проходження служби в період з 01.12.2015 по 31.12.2018, якщо в зазначений період індексація грошового забезпечення не проводились повідомити підстави;  чи проведено виплату індексації за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 в межах остаточного розрахунку під час звільнення. Крім того, просив повідомити  про можливість виплатити індексації за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 на підставі  особистого звернення ОСОБА_1 з відповідною заявою, а також надати довідки про складові грошового забезпечення, яке було нараховано та виплачено  за період з 01.12.2015 по 31.12.2018 (помісячно).
24.11.2020 року           адвокат  позивача          звернувся до Командира військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом № 8 , в якому просив надати інформацію:  щодо розмірів посадових окладів ОСОБА_1 в січні 2008, лютому 2018, березні 2018, квітні 2018 за займаними посадами; про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення під час проходження служби в період з 01.12.2015 по 31.12.2018, якщо в зазначений період індексація грошового забезпечення не проводились повідомити підстави. Крім того, просив надати довідки про складові грошового забезпечення, яке було нараховано та виплачено  за період з 01.12.2015 по 31.12.2018 (помісячно).
Листом від 07.12.2020 року     № 1805 військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь, в якій повідомлено, що  у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у грудні 2015 року – лютому 2018 року у Міністерства оборони України  не було. Водночас, в березні 2018 року  у військовослужбовців посадові оклади збільшилися, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розраховується з квітня 2018 року (місяця, наступного за місяцем, якому відбувається підвищення посадових окладів). Право військовослужбовців на індексацією грошового забезпечення настає в грудні 2018 року за індексом 3, 7%. Індексації підлягають доходи в межах прожиткового мінімуму (у грудні 2018 року – 1     921 грн.). Сума індексації в грудні 2018 року становить 71 грн. 08 коп. (1921*3,7%). Отже, індексація грошового забезпечення   ОСОБА_1  проводиться з грудня 2018 року.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та   частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було допущено протиправне ненарахування та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018, що свідчить про необхідність зобов`язання відповідача   вчинити такі дії.
Суд апеляційної інстанції   погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції оскаржується апелянтом в частині задоволених   позовних вимог, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України колегія суддів переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1   ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»   військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання праці військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх трудових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.
При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.
Спеціальним   законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є   Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно ч.ч. 1, 2 , 3   ст. 9 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону
Преамбулою   Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»   встановлено, що цей   Закон   визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених   Конституцією України   гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Відповідно до   ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»   індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно   ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»   індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до   ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»   індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього   Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Згідно ч.ч. 1 та 2   ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»   підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Відповідно до   статті 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»   у разі виникнення обставин, передбачених   статтею 4 цього Закону   грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078   (далі - Порядок № 1078), який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування   Закону України від 06.02.2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 2 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.
Згідно з пунктом 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Таким чином, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Відповідно до пункту 6 Порядку № 1078,   виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 8 п. 4 Порядку № 1078).
Слід зазначити, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
У   рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 року у справі № 9-рп/2013   щодо офіційного тлумачення положення частини другої   статті 233 Кодексу законів про працю України   зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
За відсутністю затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 05.02.2020 року по справі № 825/565/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5   ст. 242 КАС України.
Як свідчать встановлені обставини справи, позивачу у період за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018  не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.
Враховуючи встановлені в справі обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 28.02.2018 та з метою належного захисту прав позивача зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018.
Відповідно до   статті 242 КАС України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,   316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.   243,   250,   308,   311,   315,   316,   321,   322,   325,   329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2021  в адміністративній справі №160/130/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої   статті 328 КАС України.
Повний текст виготовлено 04 лютого   2022 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва