ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8802/21 Справа № 213/1472/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Алексєєв О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони:
позивач- ОСОБА_1 ,
відповідач -Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний  комбінат» 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний  комбінат» на рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 12 липня 2021 року, яке ухвалено суддею Алексєєвим О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 12 липня 2021 року, -
ВСТАНОВИВ :
В квітні 2021 року представник ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний  комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи джерелом підвищеної небезпеки.
В обгрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 03 год. 15 хвилин на розвантажувальній залізничній колії №6 станції «Центральна» залізничного цеху ВАТ «ІНГЗК», правонаступником якого є відповідач, під час виконання трудових обов`язків помічника машиніста тепловоза в кар`єрі загинув син позивача - ОСОБА_3 . Як встановлено матеріалами розслідування його смерть настала внаслідок наїзду на нього вагону вантажного поїзду, належного відповідачу. 
Смертю сина позивачу завдано моральної шкоди, він втратив єдиного сина, на підтримку та допомогу якого розраховував в старості. Його смерть є незворотною втратою, що не може бути відновлена. Звістка про загибель сина призвели до того, що він тривалий час перебував у напруженому психічному стані, думки про смерть сина не залишають його і дотепер, що періодично викликають у нього моральні переживання. 
Вважає, що розмір завданої йому моральної шкоди становить 454000 грн, який підлягає стягненню з відповідача на його користь без утримання податків та інших обов`язкових платежів. 
Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 липня 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи джерелом підвищенної небезпеки - задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька на виробництві 300 000 грн. 00 коп. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» в доход держави судовий збір у розмірі 3000 грн 00 коп.
В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.
Судом першої інстанції не взято до уваги, що нещасний випадок стався в тому числі і у зв`язку з власними діями постраждалого, що підтверджується висновком комісії з розслідування нещасного випадку.
Вважає, що протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку з настанням нещасного випадку на виробництві відповідач не вчиняв, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення моральної щкоди з відповідача.
Розмір моральної шкоди визначено без урахування роз`яснень викладених в п. 3 Пленуму ВС України у Постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди». 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті. 
Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги,колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідача підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 10). 
Відповідно до Акту спеціального розслідування нещасного випадку,що стався 17 травня 2006 року, форми Н-5 встановлені обставини нещасного випадку та висновки щодо його причин. Встановлено, що нещасний випадок стався під час виконання потерпілим своїх трудових обов`язків. 
В пункті 4 акту вказано, що технічні та організаційні причини травмування ОСОБА_3 відсутні (а.с.7-9).
Згідно Акту №8 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, форми Н-1, від 21 червня 2006 року складеного ВАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» вид події - наїзд транспортних засобів. Причини нещасного випадку відсутні. Шкідливим та небезпечним фактором визначено машини і механізми, що рухаються. Особи, які допустили порушення законодавства про охорону праці - відсутні (а.с.4-6).
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області 23 травня 2006 року, актовий запис № 106, ОСОБА_3 помер у віці 19 років (а.с.3). 
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 1167, 1168 ЦК України і виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку із смертю сина.
Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.
Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).
Вказані підстави відповідальності ПрАТ «Інгулецького ГЗК» за моральну шкоду, спричинену внаслідок загибелі ОСОБА_3 , судом першої інстанції встановлені в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи, а саме: Актом  форми Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 21 червня 2006 року, в п.8 якого зазначено, що устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до нещасного випадку є устаткування і рухомий склад залізниць . Причини нещасного випадку відсутні (а.с. 5).
Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї.  
Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з втратою близької людини встановлений в судовому засіданні. Зокрема, позивач - ОСОБА_1 у зв`язку із втратою сина, переживає душевні та психологічні страждання, він втратив єдиного сина, на підтримку та допомогу якого розраховував в старості. Його смерть є незворотною втратою, що не може бути відновлена. Звістка про загибель сина призвели до того, що він тривалий час перебував у напруженому психічному стані, думки про смерть сина не залишають його і дотепер, що періодично викликають у нього моральні переживання. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що втрата сина завдає ОСОБА_1 фізичного болю та душевних страждань, які виникли з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів. 
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, колегією суддів відхиляються, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.
Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з втратою близької людини.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника відповідача, про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування   моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. 
Колегія суддів, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 300 000 грн. до 200 000 грн.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України   оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
У зв`язку із зменшенням розміру стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди підлягає зменшенню стягнутий судом першої інстанції розмір судового збору, з огляду на наступне.
Згідно положення, закріпленого в п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. 
Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.
Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року, справа № 761/11472/15-ц.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Виходячи з цих обставин, колегія суддів, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний  комбінат» зменшивши його з 3 000 гривень до 2 000 гривень.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний  комбінат» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний  комбінат» - задовольнити частково.
Рішення  Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 липня 2021 року змінити, в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний  комбінат» на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмір з 300 000 грн. до 200 000 (двісті тисяч) гривень.
Рішення  Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 липня 2021 року змінити, зменшивши розмір стягнутого з Приватного акціонерного  товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний  комбінат» на користь держави судового збору з 3 000 гривень до 2 000 (дві тисячі) гривень.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 22 грудня 2021 року.

Головуючий:

Судді: