Справа № 159/2804/21  Провадження №33/802/19/22 	Головуючий у 1 інстанції:Лесик В. О. 	
Категорія:ч.5 ст.122 КУпАП 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2022 року                                                                 місто Луцьк

       Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А.. за участю  ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1445 грн., 
В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 454 грн. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 13 травня 2021 року об 08 год. 40 хв. керуючи автомобілем марки "БМВ Х5", державний номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі Київ-Ковель-Ягодин, і при здійсненні обгону не переконався, що смуга зустрічного руху на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, в результаті чого здійснив створення аварійної обстановки, а саме примусив водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом змінити напрямок руху та здійснити екстрене гальмування, чим порушив вимоги п.п.2.3 "д", 2.3 "б", 14.2 "в" ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.122 КУпАП.
У поданій апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  вважає вищевказану постанову судді незаконною. Вказує про те, що на відеозаписах, які наявні в матеріалах справи, не зафіксовано відповідного законодавству оформлення адміністративних матеріалів працівниками поліції, а тому не доведено "поза розумним сумнівом" його вини у вчиненні правопорушення. В протоколі щодо нього зазначається, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП. Більше того, з відеозапису видно, що поліцейська чітко повідомляє про вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, а не частиною 5 цієї статті, як вже пізніше було дописано нею. На відеозаписі не зафіксовано той факт, що йому було надано протокол. Крім того, свідок ОСОБА_3 в суді надав пояснення про те, що йому ніхто не надавав протокол для підпису і з його змістом він не ознайомлений. З приводу письмових пояснень цього свідка, то вважає за необхідне зазначити про те, що при їх відібранні, йому не було дозволено бути присутнім. Пояснення цього свідка викликає великий сумнів в їх достовірності. Вказує, що при обгоні вантажного автомобіля, він ПДР України не порушував та не створював аварійної ситуації водієві поліцейського автомобіля. Вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Посилаючись на такі обставини, просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення  ОСОБА_1 , який скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просив задовольнити, приходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом. 
       Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №354118 від 13.05.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.п.2.3 "д", 2.3 "б", 14.2 "в" ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.5 ст.122 КУпАП.
       Пунктами п.п.2.3 "д", 2.3 "б", 14.2 "в" Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі – ПДР України) передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:  бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;  не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що  смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.
       За змістом ч.5 ст.122 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.
З аналізу вищенаведених норм ПДР України та КУпАП вбачається, що відповідальність за ч.5 ст.122 КУпАП може настати лише для учасника дорожнього руху, який порушив Правила дорожнього руху і внаслідок цього спричинив створення аварійної обстановки.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Судом встановлено, що ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується за ч.5 ст.122 КУпАП не визнає, оскільки вважає, що він ПДР України не порушував внаслідок чого було створено аварійну обстановку іншому учаснику дорожнього руху .
Проте, такі його доводи, а також доводи про відсутність в діях складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, до уваги не приймаються з огляду на наступне.
Доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, стверджується належним чином дослідженими судом доказами, яким надана вірна юридична оцінка, а саме: 
       - протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №354118 від 13.05.2021 року, за змістом якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом порушив ПДР України, що спричинило аварійну обстановку, а саме - примусив іншого учасника дорожнього руху, який керував транспортним засобом змінити напрямок руху та здійснити екстрене гальмування. Від надання будь-яких пояснень та підпису протоколу відмовився;
       - письмовим поясненням свідка ОСОБА_4 від 13.05.2021 року, який зазначив, що водій автомобіля марки "БМВ Х5" здійснив обгін його вантажного автомобіля не переконавшись, що це буде безпечним для інших учасників руху, внаслідок чого могло відбутись зіткнення з іншим автомобілем, який пригальмував та змінив напрямок руху.
       Такі пояснення свідок ОСОБА_4 підтвердив і в суді першої інстанції.
       - рапортом інспектора роти з обслуговування м.Ковель УПП у Волинській області, лейтенанта поліції А.Данилюка від 13.05.2021 року, який виклав обставини, що фактично зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.
       Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доводиться відеозаписом з камери, яка встановлена в службовому автомобілі та боді-камери працівника поліції, з яких вбачається, що на ньому зафіксовані обставини, що викладені у протоколі.
       Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, а саме - у порушенні ПДР України, що призвело до створення аварійної обстановки, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою. 
Твердження апелянта про сумніви в обґрунтованості письмових пояснень свідка ОСОБА_4 до уваги судом не беруться, оскільки вони підтвердженні в ході розгляду справи судом першої інстанції, а також частково переглянутим відеозаписом. 
Не беруться до уваги судом також твердження апелянта про те, що поліцейські при складенні адміністративних матеріалів не роз`яснили ОСОБА_1 його прав, передбачених законодавством, оскільки це повністю спростовується дослідженим відеозаписом з боді-камери працівника поліції.
Крім того, посилання апелянта як на підставу для скасування судового рішення на те, що протокол не може бути допустимим доказом через внесені у його зміст виправлення: "ч.(4) 5 ст.122", суд вважає такими, що до задоволення не підлягають, оскільки відповідно, як правильно зазначив суд першої інстанції, в даному випадку вважаються помилкою, яка виникла при заповненні протоколу та була усунена. 
Слід зазначити, що відповідно до п.7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС №1376 від 06.11.2015 року, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 не підписував протокол, а відмовився від його підпису.
Викладені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу суду, оскільки повністю спростовуються вищевикладеним, а матеріали справи містять докази, які підтверджують порушення ним Правил дорожнього руху України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.
Таким чином, вищенаведені та усі інші твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції, а зводяться до суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення шляхом закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
А тому, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності та постановив обґрунтоване та законне судове рішення про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді, - без змін.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2021 року щодо нього, - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                        В.А. Подолюк