ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/2309/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька    Н.    О., Могил С. К.,
за участю секретаря судового засідання - Мазуренко    М.    В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарден Сіті"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 (головуючий суддя Станік С. Р., судді Дикунська С. Я., Тищенко О. В.) 
у справі № 910/2309/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарден Сіті"
до Київської міської ради
про визнання укладеною додаткової угоди,
(у судовому засіданні взяли участь представники: позивача - Бойко Г. О., відповідача - Перепелицін К. М.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарден Сіті" (далі - позивач, ТОВ "Гарден Сіті") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач, Київрада) про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.
2.          Позовні вимоги аргументовано тим, що зазначений договір підлягає поновленню відповідно до положень ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), проте відповідач, за відсутності заперечень щодо поновлення договору, безпідставно ухиляється від укладення договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 06.09.2005 (в редакції договору про поновлення та внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 14.05.2013).
3.          Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що договір оренди земельної ділянки від 06.09.2005 №79-6-00349 (зареєстровано 12.09.2005) було укладено терміном на 5 років, в подальшому договором про поновлення та внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 14.05.2013 поновлено строк дії зазначеного договору на 5 років, а саме з 12.09.2010 по 11.09.2015, тобто вказаний договір припинив свою дію 12.09.2015. Як зазначав відповідач, позивач звернувся із клопотанням про поновлення строку дії договору лише в лютому 2018 року, тобто набагато пізніше аніж передбачено приписами Закону України "Про оренду землі". Окрім того, відповідач зазначив, що спірна земельна ділянка надавалась позивачу з метою будівництва комплексів у складі житлових будинків, оздоровчо-розважальних та торговельно-офісних об`єктів з підземними паркінгами на вул. Горького 52-54 у м. Києві, проте до теперішнього часу позивачем не виконано взятих на себе зобов`язань з будівництва обумовлених об`єктів, що в свою чергу свідчить про відсутність у позивача переважного права на поновлення договору оренди.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
4.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Визнано укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 06.09.2005, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 12.09.2005 за №79-6-00349 (в редакції договору про поновлення та внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 14.05.2013, укладеного між Київрадою і ТОВ "Гарден Сіті" у наведеній у рішенні редакції. 
5.          Рішення суду першої інстанції про задоволення позову мотивовано тим, що позивач за 3 місяці до закінчення строку дії договору подав до Київради лист-повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки від 14.05.2013 разом із проєктом відповідної додаткової угоди, а також іншими документами, продовжував користуватися земельною ділянкою, сплачував орендну плату, відповідач заперечення щодо поновлення договору не висловлював, будь-яке рішення з цього приводу не приймалося, що у сукупності є підставою для поновлення договору оренди землі в силу закону.
6.          Місцевий господарський суд зазначив, що державна реєстрація права позивача, відповідно до договору від 14.05.2013 про поновлення та внесення змін до договору оренди земельної ділянки, відбулась 14.05.2013, відповідно з цієї дати обраховується п`ятирічний термін дії договору; на позивача, як орендаря за спірним договором від 14.05.2013, в силу приписів чинного законодавства, не можуть розповсюджуватись положення договору від 12.09.2005 №79-6-00349, оскільки позивач не був стороною зазначеного договору, а з укладенням договору від 14.05.2013 сторонами фактично було погоджено нові істотні умови договору та укладено новий договір оренди земельної ділянки.
7.          Окрім того, суд першої інстанції з посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16.07.2019 у справі №915/1042/18, відхилив доводи відповідача стосовно неналежного виконання позивачем своїх зобов`язань за договором в частині будівництва обумовлених об`єктів, що в свою чергу свідчить про відсутність у позивача переважного права на поновлення договору оренди, оскільки за умови належного виконання орендарем зобов`язань зі сплати орендної плати, такі доводи не можуть бути достатньою підставою для відмови в продовженні договору оренди. Навпаки зазначені обставини підтверджують необхідність врегулювання відносин між сторонами шляхом поновлення договору оренди для того, щоб орендар міг закінчити проєкт з будівництва об`єкту для здійснення якого була передана земельна ділянка.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
8.          Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
9.          Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого господарського суду щодо дотримання орендарем визначеної ч.ч. 2-3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" процедури поновлення договору оренди землі і відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди.
10.          Разом з тим, апеляційний господарський суд з урахуванням приписів статті 102-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), статті 416 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) дійшов висновку, що позивач, як орендар, не довів належне виконання своїх обов`язків за договором оренди земельної ділянки (не здійснив забудову спірної земельної ділянки), що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для поновлення строку вказаного договору в силу ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". За висновками апеляційного господарського суду підставою для відмови у позові стало таке: "позивачем, як орендарем, не було розпочато будівельних робіт та не здійснено забудову орендованої земельної ділянки, а зважаючи на встановлені у ст. 416 Цивільного кодексу України та ст. 102-1 Земельного кодексу України строки, договір оренди земельної ділянки - є припиненим і підстави для його продовження в силу приписів ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) - відсутні".
11.          Наведеного висновку суд апеляційної інстанції дійшов з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23.03.2018 у справі №910/5963/17.
12.          Окрім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що звертаючись з вимогою про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки про поновлення договору з 14.05.2018 строком на 5 років, позивач фактично ставить питання про врегулювання між сторонами правовідносин, які існували в минулому, що суперечить приписам статті 187 Господарського кодексу України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
13.          Позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 і залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2020.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)
14.          Позивач посилається на застосування судом апеляційної інстанції приписів ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 22.09.2020 у справі №    159/5756/18, від 16.07.2019 у справі №    915/1042/18, від 03.04.2019 у справі №    908/21/18, від 10.09.2018 у справі №    920/739/17, від 30.01.2019 у справі №    905/1877/17, від 19.06.2019 у справі №    910/8798/18, від 04.06.2019 у справі №    910/9044/18, від 10.04.2018 у справі №    594/376/17-ц.
15.          Зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував приписи статті 416 ЦК України та статті 102-1 ЗК України без врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 12.03.2019 у справі №    918/321/18, від 13.09.2019 у справі №    910/10643/18.
16.          Скаржник посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16.07.2019 у справі №    915/1042/18, які були враховані місцевим господарським судом.
17.          Також скаржник посилається на висновки, викладені у постанові Верховного Суду, викладені у постанові від 25.03.2020 у справі №    715/214/17-ц.
18.          04.11.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення щодо результатів розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №    903/1030/19 до розгляду якої було зупинене провадження у справі №    910/2309/20, які позивач просив врахувати під час розгляду справи.
19.          29.11.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення щодо укладення договору оренди земельної ділянки в яких позивач виклав обставини щодо порядку отримання та підстав, на яких позивач отримав право оренди спірної земельної ділянки, а також строку дії договору оренди.
20.          10.12.2021 від позивача надійшли додаткові пояснення щодо прийняття Верховним Судом рішення у справі №    910/2307/20 та аналізу іншої судової практики на підтвердження позиції орендаря щодо належного користування земельною ділянкою.
21.          У судовому засіданні представник ТОВ    "Гарден Сіті" також посилалася на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 26.10.2021 у справі №    910/9849/20.
Позиція відповідача
22.          Відповідач не надав відзив на касаційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 295 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.
23.          У судовому засіданні представник Київської міської ради посилався на пропуск позивачем строку звернення з листом-повідомленням про поновлення Договору оренди у зв`язку з його закінченням не у дату, встановлену судами попередніх інстанцій.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
24.          14.05.2013 між Київрадою (орендодавець), Фірмою "Т.М.М" - Товариством з обмеженою відповідальністю (первісний орендар) і ТОВ "Гарден Сіті" (орендар) на підставі рішень Київради від 16.03.2006 №310/3401 та від 15.12.2011 №978/7214 укладено договір про поновлення та внесення змін до договору оренди земельної ділянки, посвідчений 14.05.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пасічник    С.Г. за реєстровим №102.
Умовами цього договору оренди визначено таке:
-          поновити на 5 (п`ять) років договір оренди земельної ділянки, укладений між орендодавцем та первісним орендарем, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. 06.09.2005 за реєстровим №639 та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 12.09.2005 за №79-6-00349, строк дії якого закінчився (п. 1);
-          замінити сторону в договорі "Фірма "Т.М.М." - Товариство з обмеженою відповідальністю" на сторону "ТОВ "Гарден Сіті" (п.    2);
-          викласти договір в новій редакції (п. 3).
25.          14.05.2013 між Київрадою (орендодавець) і ТОВ "Гарден Сіті" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (далі - Договір оренди), відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішень Київради від 21.04.2005 №348/2923, від 16.03.2006 №310/341 та від 15.12.2011 №978/7214, за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку (об`єкт оренди), визначену цим договором, яка перебуває у комунальній власності згідно з витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим Чайко С    .В., державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві 16.04.2013 за індексним номером 2468384 (п.1.1 договору).
26.          Відповідно до п.2.1 Договору оренди, об`єктом оренди відповідно до цього договору є земельна ділянка з наступними характеристиками: місце розташування - вул. Горького, 52-54 у Голосіївському районі м. Києва; розмір - 0,4688 га; цільове призначення - для будівництва комплексу у складі житлових будинків, оздоровчо-розважальних та торговельно-офісних об`єктів з підземним паркінгом; кадастровий номер - 8000000000:79:013:0013 (далі -Земельна ділянка).
27.          Пунктом 2.2 Договору оренди визначено, що відповідно до витягу з технічної документації Головного управління Держземагентства у м. Києві Державного агентства земельних ресурсів України від 03.04.2013 за №956 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 9    594    707,68 грн.
28.          Згідно з п.3.1 Договору оренди, його укладено на 5 (п`ять) років.
29.          Умовами п.8.3 Договору оренди сторони зокрема погодили, що орендар має право після закінчення строку, на який було укладено цей договір, при умові належного виконання обов`язків відповідно до умов цього договору, за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.
30.          Відповідно до пункту 8.4 Договору оренди, орендар зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки після підписання цього договору і акта приймання - передачі земельної ділянки та державної реєстрації права оренди земельної ділянки, використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, своєчасно вносити орендну плату, забезпечити вільний доступ працівнику контролюючих органів, повернути земельну ділянку у стані, придатному для її подальшого використання після припинення дії цього договору; звітувати перед податковими органами за місцем розташування земельної ділянки про сплату орендної плати; виконати вимоги викладені у відповідних листах Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 29.04.2004 № 19-3684, головного державного санітарного лікаря м.Києва від 10.02.2005 № 896, Державного управління екології та природних ресурсів в м.Києві 03.03.2005 № 06-6-25/1086, Головного управління культури та мистецтв та охорони культурної спадщини від 14.06.2004 № 001-07/1865, Державної охорони культурної спадщини від 10.03.2005 № 22-962/35; передбачити проєктом будівництва місця постійного зберігання автотранспорту (крім відкритих автостоянок) у кількості, не меншій за кількість квартир у житлових будинках та з урахуванням машиномісць, необхідних для обслуговування оздоровчо - розважальних та торгівельно - офісних об`єктів; забезпечити вільний доступ для прокладання нових, ремонту та експлуатації існуючих інженерних мереж і споруд, що знаходяться в межах земельної ділянки; у складі проєкту будівництва виконати розрахунки щодо забезпеченості населення об`єктами соціальної сфери (дитячі дошкільні заклади, загальноосвітні школи, об`єкти охорони здоров`я тощо) і передбачити їх розміщення та будівництво одночасно із спорудженням комплексу; питання пайової участі вирішити відповідно до рішення Київради від 30.12.2010 №573/5385 "Про бюджет міста Києва на 2011рік"; передати Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 10% загальної площі будинків (крім службової) на підставі п.65 рішення Київської міської ради від 28.12.2004 №1050/2460 "Про бюджет міста Києва на 2005 рік"; відповідно до рішення Київської міської ради від 28.12.2004 №1050/2460 "Про бюджет міста Києва на 2005 рік" сплатити до цільового фонду спеціального бюджету міста Києва у термін не пізніше одного місяця з моменту здачі в експлуатацію збудованої житлової площі кошти в розмірі 5% витрат з будівництва загальної площі цього комплексу, виходячи з опосередкованої вартості спорудження житла, установленої Державним комітетом України з будівництва та архітектури для міста Києва станом на 1 січня 2005 року; у п`ятиденний строк після державної реєстрації права оренди Земельної ділянки надати копію цього договору до районного податкового органу за місцем розташування земельної ділянки.
31.          Пунктом 8.6 Договору оренди визначено, що сторони також мають інші права і несуть інші обов`язки визначені законодавством України. 
32.          Пунктом 11.1 Договору оренди сторони визначили, що всі зміни та/або доповнення до цього договору вносяться за згодою сторін. Згодою або запереченням орендодавця на зміни та/або доповнення до цього договору, є його рішення, прийняте в установленому законодавством порядку.
33.          Відповідно до п.11.3 Договору оренди, він оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законодавством України; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; ліквідації юридичної особи - орендаря; набуття права власності на об`єкти нерухомості, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. В даному випадку в договорі про відчуження об`єктів нерухомості, що розташовані на земельній ділянці, що є предметом цього договору визначається суб`єкт (орендар за цим договором або новий власник об`єктів нерухомості), який сплачує орендну плату відповідно до розмірів встановлених цим договором та несе відповідальність за зобов`язаннями передбаченими цим договором для орендаря, до моменту оформлення новим власником нерухомості відповідного права на дану земельну ділянку. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.
34.          Згідно з п.11.7 Договору оренди, після закінчення строку, на який було укладено цей договір, орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію та сплачувати орендну плату за період від дня закінчення дії цього договору до дня поновлення його дії у порядку та у розмірах, встановлених цим договором. У разі  поновлення договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.
35.          Відповідно до п.14.1 Договору оренди, він набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення.
36.          Також між сторонами було складено та підписано акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 12.02.2013.
37.          Відповідно до наявного в матеріалах справи акта приймання-передачі земельної ділянки від 14.05.2013 орендодавець передав, а орендар прийняв у своє володіння і користування Земельну ділянку.
38.          Як вбачається з наявного в матеріалах справи Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 14.05.2013 №    3410790 право оренди Земельної ділянки зареєстроване за ТОВ "Гарден Сіті", встановлено строк оренди п`ять років, з правом передачі в піднайм (суборенду). Цільове призначення - для будівництва комплексу у складі житлових будинків, оздоровчо-розважальних та торговельно-офісних об`єктів з підземним паркінгом.
39.          12.02.2018 орендар подав орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди земельної ділянки із додаванням до нього всіх необхідних документів, в тому числі і додаткової угоди до Договору оренди, який було прийнято та зареєстровано Київрадою із присвоєнням реєстраційного номеру А-24764.
40.          Позивач вказував, що відповідач не приймав будь-якого рішення (згоди чи відмови) щодо заперечення у поновленні договору оренди, а позивач продовжує користуватись орендованою земельною ділянкою та сплачувати орендні платежі, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями та довідкою Головного управління ДПС у м. Києві від 27.04.2020 про відсутність заборгованості з платежів, а також позивач не отримав заперечень орендодавця протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди.
41.          ТОВ "Гарден Сіті" отримано дозвіл на виконання будівельних робіт від 16.11.2012 №КВ 12412220668. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
42.          Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).
43.          Постанова суду апеляційної інстанції оскаржується позивачем з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України.
Щодо суті касаційної скарги
44.          Предметом розгляду цієї справи є вимоги позивача про визнання укладеною додаткової угоди до Договору оренди на тих самих умовах і на той самий строк в поряду ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".
45.          Так, частиною 3 статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. З цього випливає обов`язок орендодавця надати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на новий строк. Відповідно до частини 8 статті 33 вказаного Закону оформлення відповідних правовідносин сторін здійснюється шляхом укладення сторонами додаткової угоди до договору оренди землі (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі №    378/596/16-ц).
46.          Як було зазначено вище, суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові (пункт 9 цієї постанови) погодився з висновком місцевого господарського суду (пункт 5 цієї постанови) щодо дотримання орендарем процедури поновлення Договору оренди, визначеної ч.ч.    2-3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та відсутності заперечень орендодавця щодо продовження строку дії договору. 
47.          У наведеній скаржником у касаційній скарзі справі №    918/321/18 Верховний Суд в постанові від 12.03.2019 у подібних земельних правовідносинах щодо поновлення договору оренди землі дійшов висновку, що орендар правомірно звернувся за судовим захистом свого порушеного права на поновлення договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах, тобто в порядку ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (пункт 29 зазначеної постанови; Верховний Суд не погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для поновлення договору оренди; ця постанова ухвалена Верховним Судом до ухвалення Великою Палатою Верховного Суду постанов від 22.09.2020 у справах №    313/350/16-ц і №    159/5756/18, а також від 31.08.2021 у справі №    903/1030/19, до розгляду якої зупинялося провадження у справі, що переглядається).
48.          Тобто, в обох справах (№    910/2309/20 і №    918/321/18) про поновлення договору оренди земельної ділянки на підставі частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" суди виходили із дотримання (в частині процедури) вимог цієї статті орендарями з урахуванням позицій Верховного Суду щодо застосування такої процедури (у справі №    918/321/18 - Верховний Суд станом на дату ухвалення відповідного судового рішення; у справі, що переглядається - суди попередніх інстанцій у відповідності до позицій, викладених у зазначених у попередньому пункті цієї постанови постановах), що також додатково свідчить про подібність цих справ.
49.          Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 у справі №    918/321/18 визнав "помилковим посилання судів першої та апеляційної інстанцій на пункт 4 частини 1 статті 416 ЦК України в обґрунтування висновку про порушення Орендарем умов використання земельної ділянки (в частині здійснення її забудови), оскільки вказана правова норма регулює відносини користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) а тому не поширюється на спірні орендні правовідносини, вичерпно врегульовані Законом України "Про оренду землі" як спеціальним законом". У цій постанові Верховний Суд також зазначив, що "суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про неналежне виконання позивачем обов`язків за договором оренди землі", скасував рішення судів попередніх інстанцій про відмову у позові і направив справу на новий розгляд.
50.          Ураховуючи подібність правовідносин у справі №    918/321/18 зі справою №    910/2309/20, а також встановлені обставини дотримання орендарем відповідної процедури (правомірності його звернення за судовим захистом свого порушеного права), колегія суддів погоджується з доводами скаржника, щодо застосування апеляційним господарським судом приписів п.4 ч.1 ст. 416 ЦК України без врахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12.03.2019 у справі №    918/321/18, а також, відповідно подібних за змістом приписів статті 102-1 ЗК України, якою, зокрема, врегульовані правовідносини щодо користування чужою земельною ділянкою для забудови. Підстав для відступу від зазначеного висновку колегія суддів не вбачає, а також зазначає, що Київська міська рада правильності посилань скаржника на зазначену позицію Верховного Суду не спростувала, як і не надала для порівняння (з урахуванням принципів змагальності і диспозитивності господарського судочинства) протилежних висновків Верховного Суду (щодо необхідності застосування у подібних спірних правовідносинах (поновлення договору оренди земельною ділянки за умови дотримання орендарем передбаченої статтею 33 Закону України "Про оренду землі" процедури) зазначених приписів законодавства.
51.          Апеляційний господарський суд помилково застосував до спірних правовідносин висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.03.2018 у справі №    910/5963/17 щодо застосування приписів ст. 416 ЦК України, ст. 102-1 ЗК України, з огляду на неподібність правовідносин, що склалися у наведеній справі та у справі №    910/2309/20.
52.          Так у справі №    910/5963/17 товариство з обмеженою відповідальністю звернулося до суду з позовом до міської ради з вимогою про визнання незаконним та скасування рішення останньої, яким розірвано договір оренди з підстав її невикористання для забудови. Судами під час розгляду даної справи встановлено, що попри наявність у позивача обов`язку завершити будівництво у строки, визначені договором оренди, товариство з обмеженою відповідальністю вказаний обов`язок не виконало, що і стало підставою для прийняття рішення про розірвання договору оренди.
53.          Проте у справі № 910/2309/20 предметом позову є вимога про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, а відповідачем не приймалися рішення про розірвання такого договору і позивачем не заявлялися вимоги про скасування таких рішень.
54.          Висновок щодо неподібності правовідносин у справі №    910/5963/17 про розірвання договору оренди з підстав її невикористання для забудови і у справі №    910/2309/20 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у подібних земельних правовідносинах щодо тих самих сторін спору в ухвалі від 01.12.2021 у справі №    910/2307/20. Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від нього, а також з аналогічних міркувань відхиляє як нерелевантні посилання скаржника на постанову Верховного Суду у справі №    910/10643/18.
55.          Окрім цього, суд апеляційної інстанції з посиланнями на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 09.03.2019 у справі №    908/21/18 (правовідносини у якій далі в оскаржуваній постанові визнав неподібними з правовідносинами, які склалися у справі №    910/2309/20, з підстав, схожих з викладеними у пунктах 51-54 цієї постанови) стосовно того, що за умови неналежного виконання умов договору оренди з боку орендаря (у справі №    908/21/18 це була несплата орендної плати), сама по собі відсутність заперечень орендодавця про поновлення договору оренди не спричиняє поновлення договору оренди землі в силу закону, вказав на недоведення позивачем належного виконання своїх обов`язків за договором оренди, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для поновлення строку Договору оренди в силу приписів ч.6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому висновок місцевого господарського суду про відсутність у позивача заборгованості по орендній платі суд апеляційної інстанції не спростував.
56.          Колегія суддів з урахуванням приписів частини четвертої статті 300 ГПК України також зазначає, що висновки суду апеляційної інстанції, зазначені у пункті 12 цієї постанови, концептуально не узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у пункті 52 постанови від 16.02.2021 у справі №    921/530/18.
57.          З урахуванням викладеного у пунктах 47-56 цієї постанови Суд не вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції, покладений в основу оскаржуваної постанови, якою скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено у задоволенні позовної вимоги про визнання укладеною додаткової угоди до Договору оренди на підставі приписів ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (пункт 10 цієї постанови). 
58.          Дійшовши хибного висновку (пункт 10 цієї постанови), апеляційний господарський суд по суті не надав оцінки усім аргументам Київської міської ради, викладеним в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції. Проте, без дослідження і з`ясування усіх істотних обставин справи ухвалену у справі постанову суду апеляційної інстанції не можна вважати правомірною та обґрунтованою.
59.          Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово зазначав, що принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Мала проти України", "Богатова проти України").
Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (рішення ЄСПЛ у справах "Дюлоранс проти Франції", "Донадзе проти Грузії").
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").
У цій частині Суд звертається до власних висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 28.09.2021 у справі №    911/17954/20.
60.          Натомість суд апеляційної інстанції в межах наданих йому повноважень статтями 86, 236, 269 ГПК України (і в порушення приписів цих норм) належним чином не перевірив наведених Київською міською радою в апеляційній скарзі доводів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, не перевірив правильність висновків суду першої інстанції (у зв`язку з чим Суд позбавлений можливості повністю задовольнити касаційну скаргу і залишити без змін рішення суду першої інстанції).
61.          Враховуючи викладене, в силу приписів статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно усунути вказані порушення процесуального закону, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
62.          З огляду на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права (пункт 50 цієї постанови) та порушення норм процесуального права (пункт 60 цієї постанови), доводи скаржника, викладені у пунктах 14, 16, 17 цієї постанови є передчасними, а тому відхиляються Судом.
63.          Колегія суддів також звертає увагу, що пояснення скаржника, зазначені у пунктах 18 і 19 цієї постанови, подані після закінчення строків на касаційне оскарження і у переважній мірі стосуються необхідності переоцінки встановлених у справі обставин або посилання на обставини, які взагалі не досліджувалися судами попередніх інстанцій. Зазначене також не узгоджується з приписами статті 300 ГПК України за виключенням випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, зокрема в частині зазначеного у пункті 21 цієї постанови (доводи в цій частині передчасні з урахуванням зазначеного у пункті 57 цієї постанови). Зазначені у пункті 20 цієї постанови пояснення не підписані представником позивача, про що складено акт Касаційного господарського суду від 10.12.2021 №    29.1-11/668.
64.          Стосовно доводів відповідача, викладених у пункті 23 цієї постанови, колегія суддів зазначає, що відповідні доводи відповідача не є предметом касаційного оскарження у передбаченому процесуальним законом порядку, а тому з урахуванням меж касаційного перегляду та повноважень суду касаційної інстанції, визначених приписами статті 300 ГПК України, відхиляються.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
65.          Відповідно до частин першої, другої, п`ятої    статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
66.          Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
67.          Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина 4 статті 310 ГПК України).
68.          Зважаючи на викладене, а також відповідно до положень частини третьої статті 310 ГПК України оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції у цій справі підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
69.          Під час нового розгляду справи суду слід урахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити всі обставини справи, необхідні для правильного вирішення спору та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
Розподіл судових витрат
70.          Оскільки справа передається на новий розгляд, розподіл судових витрат у порядку статті 129 ГПК України не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарден Сіті" задовольнити частково.
2.          Постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2020 у справі №    910/2309/20 скасувати.
3.          Справу №    910/2309/20 направити на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О.    В.    Случ 

Судді                                                                                          Н.    О.    Волковицька

                                                                                          С. К. Могил