Справа № 442/341/21                                Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В. 
Провадження № 22-ц/811/1241/21                  Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Шеремети Н.О.
секретаря: Скакун І.А.
за участю: представника АТ КБ «Приватбанк» - Гнатишака О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2021 року у справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:
15.01.2021 позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором б/н від 06.10.2017 у розмірі 52337,28 грн та судові витрати в розмірі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 06.10.2017 АТ КБ Приватбанк відповідно до заяви відповідача відкрив йому кредитний рахунок із встановленням початкового кредитного ліміту у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50 000,00 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Невиконання відповідачем належним чином своїх зобов`язань, призвело до утворення заборгованості, в сумі 52337,28 грн., з яких: 42435,34 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9901,24 грн - заборгованість простроченими відсотками.
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2021 року позов задоволено. 
Стягнуто з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» 52337 (пятдесят дві тисячі триста тридцять сім тисяч) гривень 28 копійок заборгованості за кредитним договором та 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок судових витрат.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.        
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не звернув увагу, що позивачем не надано доказів укладення з ним кредитного договору на тих умовах, на підставі яких йому нараховуються проценти. Вважає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що матеріали справи містять підтвердження, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Також судом не враховано, що Анкета-заява не містить строку повернення кредиту (користування ним). 
Просить рішення суду в частині стягнення заборгованості по процентам скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в частині задоволення позову щодо стягнення процентів.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.
У судовому засіданні апеляційної інстанції представник АТ КБ «Приватбанк» - Гнатишак О.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Інші учасники справи в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому їхня неявка відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на  які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які  були досліджені в   судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.
Встановлено, що 06.10.2017 відповідач звернувся в банк із заявою про отримання банківських послуг та отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
В своїй анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. 
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача перед банком станом на 12.11.2020 становить 52337,28 грн, яка складається з: 42435,34 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9901,94 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
На підтвердження заявлених вимог АТ КБ «ПриватБанк» надав копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 06.10.2017, яка підписана сторонами.
Розрахунком заборгованості стверджується отримання боржником суми коштів кредитного ліміту. Отримання коштів підтверджується також випискою по рахунку.
З матеріалів справи убачається, що фактично отримано позичальником кошти у розмірі 42435,34 рн, що не спростовано відповідачем.
Тому заборгованість за простроченим тілом кредиту - 42435,34 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
У заяві позичальника від 06.10.2017, підписаній сторонами, відсутні умови договору про нарахування відсотків за користуванням кредитом.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.
Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про те, що існують правові підстави стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» відсотків у розмірі 9901,24 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
       За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково. Стягнути з  ОСОБА_1  в користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» 42435,34 грн заборгованості за кредитним договором.В решті позовних вимог відмовити.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 1702,62 грн судового збору пропорційно до задоволених вимог (81%).

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
       Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2021 року скасувати.
       Позов Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
       Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» 42435,34 грн заборгованості за кредитним договором.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» 1702,62 грн судових витрат.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
       Повний текст постанови складено:04.04.2022.

       Головуючий 

       Судді