УХВАЛА

11 січня 2022 року 
м. Київ

справа №  925/221/21 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Бенедисюка І.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Колос"
на рішення господарського суду Черкаської області від 27.08.2021 та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2021,
за позовом приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Колос"
до приватного акціонерного товариства "Лебединський насіннєвий завод"
про визнання недійсною третейської угоди,

ВСТАНОВИВ:

Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство "Колос" (далі -ПОСП  "Колос", позивач, скаржник) 20.12.2021 звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить: скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 27.08.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2021 (повний текст постанови виготовлено 29.11.2021) зі справи №  925/221/21; ухвалити нове рішення про задоволення позову. Крім того, скаржник звернувся із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження спірної постанови апеляційного господарського суду.

Предметом розгляду касаційної скарги є рішення та постанова апеляційного господарського суду. Отже, скаржником оскаржуються рішення суду, передбачені пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України.

Касаційна скарга ПОСП  "Колос" не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 ГПК України, є вичерпним.

Так поряд із обґрунтуванням норм права, застосованих судом апеляційної інстанції неправильно або з порушенням, на його думку, скаржник має одночасно викласти підстави для такого оскарження (разом чи окремо), визначених частиною другою статті 287 ГПК України: 1)  послатися на висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (із зазначенням в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах) (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України); 2)  описавши спірні правовідносини, належно обґрунтувати мотиви (з чітким посиланням на норму права: абзац, пункт, частину статті) необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України); 3)  пославшись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та конкретизувавши зміст правовідносин, скаржник має послатися на відповідну норму права, яка не містить такого висновку та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України); 4)  посилаючись, як на підставу для оскарження судового рішення, на частини першу, третю статті 310 ГПК України, на скаржника покладається обов`язок обґрунтувати мотиви взаємозв`язку між ухваленням незаконного судового рішення та підставою для його касаційного оскарження, передбаченою статтею 287 цього Кодексу з урахуванням частини першої, третьої статті 310 ГПК України, та враховувати, що наслідком обґрунтованої підставності для такого звернення буде скасування судового рішення з передачею справи на новий розгляд (пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України).

Перевіркою щодо форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 ГПК України вбачається, що першою підставою касаційного оскарження спірних судових актів ПОСП  "Колос" зазначає пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України (застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду). Однак, описуючи спірні правовідносини та вказуючи, що судом попередньої інстанції застосовано норми права без врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах: від 07.08.2018 у справі №  903/14/18, від 12.03.2019 у справі №  914/843/18, від 21.05.2019 у справі №  916/2889/13 та від 20.01.2020 у справі №  902/803/17, - скаржник залишає поза увагою Верховного Суду, що зазначені судові акти касаційної інстанції не містять висновків стосовно застосування норми права у подібних правовідносинах в рамках предмета спору у справі №  925/221/21 (визнання недійсною третейської угоди).

Другою підставою касаційного оскарження позивач вказує пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах). Однак скаржником не наводиться відповідної норми (норм) права, яка (які) не містить такого висновку та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї (цих) норми (норм) для правильного вирішення справи №  925/221/21.

Разом з цим, у касаційній скарзі ПОСП  "Колос" третьою підставою для звернення з касаційною скаргою зазначається про встановлення судом обставин, що мають істотне значення для справи, на підставі недопустимих доказів, зокрема, на основі свідоцтва про державну реєстрацію від 20.09.2010, що фактично підпадає під ознаки пункту 4 частини третьої статті 310 ГПК України у сукупності зі змістом вимог пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України. Однак, стверджуючи про встановлення судом обставин, що мають істотне значення для справи, на підставі недопустимих доказів, скаржник має усвідомлювати, що наслідком обґрунтованої підставності такого звернення є скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд. Отже, вказана підстава для звернення із касаційною скаргою є необґрунтованою та взаємонеузгодженою стосовно вимог про скасування судових актів з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

До того ж ненадання судами попередніх інстанцій оцінки усім обставинам справи та невірне застосування норми права, не є очевидним та явним виконанням приписів пункту п`ятого частини другої статті 290 ГПК України. Доводи касаційної скарги фактично зводяться до власного викладення стороною обставин справи та до переоцінки доказів, що вже здійснено судом апеляційної інстанції та з огляду на статус Верховного Суду й повноваження не є підставою для відкриття касаційного провадження. А зазначені вище підстави касаційного оскарження (пункти 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункт 4 частини третьої статті 310 ГПК України) - містять суттєві недоліки, що підлягають усуненню.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, з метою надання можливості учаснику справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, Верховний Суд вважає за доцільне встановити процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

Щодо заяви про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження спірної постанови апеляційного господарського суду, Верховний Суд зазначає таке.

Відповідно до статті 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

З огляду на те, що касаційна скарга зі справи №  925/221/21 підлягає залишенню без руху до усунення недоліків, заява про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження спірної постанови апеляційного господарського суду, буде розглянута Касаційним господарським судом після усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 169, 174, 234, 290, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.  Касаційну скаргу приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Колос" на рішення господарського суду Черкаської області від 27.08.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2021 зі справи №  925/221/21 залишити без руху.

2.  Надати приватно-орендному сільськогосподарському підприємству "Колос" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м.  Київ,  вул.  О.  Копиленка,  6.

3.  Роз`яснити приватно-орендному сільськогосподарському підприємству "Колос", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                          І. Бенедисюк