П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  725/927/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Стоцька Л.А.   
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
06 квітня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Курка О. П.  Залімського І. Г. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 11 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області до Громадянин Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення видворення, 
В С Т А Н О В И В :
Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив прийняти рішення про примусове видворення відповідача з території України та затримати його з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні терміном на шість місяців.
Постановою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 11 лютого 2022 року позов задоволено.
Видворено за межі території України у примусовому порядку громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 .
Затримано з метою забезпечення примусового видворення громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України терміном до шести місяців.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
У відповідності до ч. 9 ст. 205 КАС України розгляд справи відбувся в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи через не явку сторін чи їх представників у судове засідання.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідач - особа, яка є громадянином Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 , не має законних підстав для перебування в Україні.
За обставинами справи громадянин Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 прибув в Україну з метою навчання та був документований посвідкою на тимчасове проживання на території України. 
Відповідача було відраховано з числа слухачів мовних курсів через систематичні пропуски занять без поважних причин та несплату коштів за освітні послуги, у зв`язку з чим 04.01.2022 р. на підставі листа від ПЗВО Академія кіно та нових медіа ЦМУ УДМС у м. Києві скасовано посвідку на тимчасове проживання на території України, зобов`язано відповідача здати посвідку на тимчасове проживання до органу ДМС та в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України, проте, зазначених дій відповідач не вчинив. 
За проживання на території України без паспортного документа відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП.
Вважаючи, що відповідач буде ухилятись від самостійного залишення території України та добровільного виконання вказаного рішення, керівництвом УДМС України в Чернівецькій області 10.02.2022 року було прийняте рішення про примусове повернення відповідача до країни походження та зобов`язано його покинути територію України у строк до 11.02.2022 року.
Однак, самостійно у чітко визначені терміни відповідач територію України не покинув, посилаючись на відсутність коштів та паспортного документа.
11.02.2022 року працівниками УДМС України в Чернівецькій області було виявлено громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 , який не виконав рішення міграційної служби про примусове повернення його з території України.
У зв`язку з відсутністю у відповідача оригіналу паспорту, що посвідчував би його особу, для проведення процедури видворення необхідно зв`язатись з працівниками Посольства Ісламської Республіки Пакистан засобами Міністерства Закордонних справ України для виготовлення довідки для повернення відповідача в країну походження, а тому є потреба його затримання із поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців.
Звертаючись до суду з позовом, позивач керувався тим, що іноземець порушив законодавство України з прикордонних питань.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.
Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.
Частинами 2, 3 ст.25 Закону "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій. Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.
Згідно ч.1 ст. 26 наведеного Закону, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Частиною 5 ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.
Відповідно ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Згідно п.1 ч.1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Отже, примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин, як вбачається з матеріалів справи відповідач ухиляється від добровільного виконання рішення про його примусове повернення з України.
Відповідно до статті 30 вказаного Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як вісімнадцять місяців.
Беручи до уваги те, що відповідач, не має законних підстав для перебування в Україні; ухиляється від виконання рішення про примусове повернення з України протягом тривалого часу; посвідка на тимчасове проживання в Україні в нього відсутня, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що останній підлягає видворенню та затриманню, з метою примусового видворення, з розміщенням в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для забезпечення його примусового видворення за межі України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 11 лютого 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

          
Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Залімський І. Г.