ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2021 року          м.Дніпро         Справа №  908/1224/21 
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Мороза В.Ф. (доповідач) 
суддів: Кузнецова В.О., Коваль Л.А.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства “Запоріжремсервіс” Запорізької міської ради  на рішення  господарського суду Запорізької області від 19.07.2021 (суддя Зінченко Н.Г.) 
у справі №908/1224/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Клінінгова будівельна компанія”, м. Запоріжжя
до відповідача Комунального підприємства “Запоріжремсервіс” Запорізької міської ради, м. Запоріжжя
про стягнення 187 443,51 грн.

ВСТАНОВИВ
Товариство з обмеженою відповідальністю “Клінінгова будівельна компанія” звернулося з позовною заявою до господарського суду Запорізької області про стягнення з  Комунального підприємства “Запоріжремсервіс” Запорізької міської ради,  187 443,51 грн. заборгованості за договором № 1006 від 22.08.2019.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.07.2021 позов задоволено та стягнуто з Комунального підприємства “Запоріжремсервіс” Запорізької міської ради  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Клінінгова будівельна компанія” 187 443,51 грн.  основного боргу та 2 811,65 грн. судового збору. 
Не погодившись з вказаним рішенням Комунальним підприємством “Запоріжремсервіс” Запорізької міської ради подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 19.07.2021 у справі №908/1224/21 та відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.
Поставною Центрального апеляційного господарського суду від 03.11.2021 апеляційну скаргу Комунального підприємства “Запоріжремсервіс” Запорізької міської ради на рішення господарського суду Запорізької області від 19.07.2021 у справі №908/1224/21 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Запорізької області від 19.07.2021 у справі №908/1224/21  залишено без змін. Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено  на Комунальне підприємство “Запоріжремсервіс” Запорізької міської ради.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю “Клінінгова будівельна компанія” через систему «Електронний суд» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, згідно якої просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат у справі в частині витрат на правничу допомогу понесених під час перегляду рішення суду в апеляційній інстанції у розмірі 3   500,00 грн.  
Відповідач не надав заперечення на подану заяву, був обізнаний про розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Клінінгова будівельна компанія” про ухвалення додаткового рішення, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. 
Апеляційний господарський суд, дослідивши зміст та обґрунтованість заяви та доданих до неї доказів, заслухавши пояснення представників сторін вважає, що подана заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи в позовній заяві позивачем було зазначено, що останній планує понести витрати на правничу допомогу у розмірі 5   000,00 грн. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначила, що розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).
Отже необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.
На підтвердження понесених витрат позивачем в матеріали справи надано Договір про надання правової допомоги від 02.12.2020 року, укладений між адвокатом Турчинським М.І. та ТОВ «Клінінгова будівельна компанія”, згідно умов якого  адвокат зобов`язався надавати  клієнту правничу допомогу, а саме: захист інтересів та представництво в господарському провадженні в судах загальної юрисдикції про стягнення заборгованості  за договорами №307 від 24.02.2020, №1006 від 22.08.2019, №1515 від 25.05.2020. 
Згідно п.4.1 Договору сторони домовились, що розмір гонорару  складає орієнтовно 15   000,00 грн. за весь спектр  наданих юридичних послуг до закінчення надання таких послуг. 
Остаточний розмір гонорару за виконану роботу та надану юридичну допомогу  визначається  сторонами шляхом підписання  Актів приймання-передачі виконаних робіт (п.4.2 Договору).  
В матеріали справи надано Акт прийому-передачі до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги)  від 02.12.2020, підписаний сторонами 08.11.2021, згідно якого  адвокат надав послуги  відповідно до договору та виконав роботи з підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу у справі №908/1224/21 вартість яких складає 3   500,00 грн. 
Згідно квитанції від 08.11.2021 позивачем сплачено вартість послуг за договором  від 02.12.2020 за підготовку відзиву на апеляційну скаргу у справі №908/1224/21 у розмірі 3   500,00 грн. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені не тільки з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.
У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18.
Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у додатковій постанові від 05.08.2019 у справі № 911/1563/18, зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірною, у порівнянні з ринковими цінами, вартістю адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 07.11.2019р. у справі №905/1795/18, від 13.02.2020р. у справі №910/2170/18, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03.10.2019 р. у справі №922/445/19, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду № 904/1878/19 від 12.03.2020 р., № 910/11005/16 від 17.12.2020 р.
Колегія суддів звертає увагу, що при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд керується не тільки положеннями ч. 4 та 5 ст. 129 ГПК України, а й виходить з критеріїв розумності, необхідності, неминучості та співвідношення ціни послуг до ринкових цін.
З приводу наданої заявнику послуги з підготовки відзиву на апеляційну скаргу Комунального підприємства “Запоріжремсервіс” Запорізької міської ради на рішення господарського суду Запорізької області від 19.07.2021 у справі №908/1224/21 вартістю 3   500,00 грн., колегія зазначає, що відзив складено адвокатом на 2 аркушах та надіслано до Центрального апеляційного господарського  суду через систему «Електронний суд». 
При цьому відзив на апеляційну скаргу не містить будь-якого нормативного обґрунтування викладених в ньому обставин, а зводиться лише до надання пояснень щодо одного доводу апеляційної скарги, які фактично викладені в одному  абзаці. При цьому по тексту процесуального документу між кожним абзацом зроблено значний інтервал, що штучно збільшує обсяг документу.
З огляду на викладене, написання відзиву на апеляційну скаргу не потребувало значного обсягу часу та не вимагало особливої юридичної і технічної роботи, і такі дії не були зумовлені будь-якими складнощами надання такої послуги адвокатом, який супроводжував справу, а отже розумним розміром вартості витрат в цій частині визнається 1   500,00 грн.
Окрім того колегія зазначає, що згідно умов договору та орієнтованого розрахунку суми витрат на правничу допомогу, заявлена сума витрат визначена позивачем у розмірі 5   000,00 грн. 
Додатковим рішенням господарського суду Запорізької області від 06.08.2021 стягнуто з Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінінгова будівельна компанія» 3500,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката. 
Разом з тим заявником не доведено та не підтверджено належними доказами понесення іншого розміру таких витрат чи понесення додаткових витрат на правничу допомогу . 
Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу, їх підтвердження відповідними доказами, наявними в матеріалах справи, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх пропорційності до предмета спору, а також рівня ринкових цін наданих адвокатських послуг, дотримуючись балансу інтересів сторін, колегія суддів вбачає наявність достатніх правових підстав для присудження на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Клінінгова будівельна компанія” витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1   500,00 грн.
Керуючись статтями     126, 129, 269,     275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Клінінгова будівельна компанія” про ухвалення додаткового рішення у справі  №908/1224/21 задовольнити частково.
Стягнути з Стягнути з Комунального підприємства “Запоріжремсервіс” Запорізької міської ради, (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 23-А, код 22144952) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Клінінгова будівельна компанія”, (69097, м. Запоріжжя, вул. Ентузіастів, 5/89, код 41272976) витраті на правничу допомогу у розмірі 1   500,00 грн. Видати наказ.  
В іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №908/1224/21 відмовити.
Доручити Господарському суду Запорізької області видати наказ на виконання даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                                В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                                    Л.А.Коваль

Суддя                                                                                                    В.О.Кузнецов