Справа № 462/7248/20                                Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л. 
Провадження № 22-ц/811/1516/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:68

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
                22 лютого 2022 року                                  м.Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,
секретаря - Жукровської Х.І.,
з участю: позивача ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, 
                                      в с т а н о в и в:
У листопаді 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії його дочки  ОСОБА_2 та зятя ОСОБА_3 щодо чинення йому перешкод у спілкуванні, вихованні та розвитку малолітнього внука ОСОБА_4 ; зобов`язати відповідачів не чинити йому перешкод у спілкуванні, вихованні та розвитку малолітнього внука та визначити наступний спосіб спілкування та участі у вихованні малолітнього внука ОСОБА_4 : спілкуватись із внуком в середу, неділю кожного тижня по чотири години в день з 13.00 до 17.00 години, в тому числі, за місцем його (позивача) проживання: АДРЕСА_1 , з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури, з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини, режиму дня та харчування, а також з можливістю тимчасового перебування внука з ним (позивачем) за місцем постійного проживання: АДРЕСА_1 , в тому числі з ночівлею, в узгоджені з матір`ю дитини одна-дві доби. 
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідачі проживали окремо від нього, однак, з народження внука він допомагав їм матеріально і перешкод у спілкуванні з внуком він не мав, однак, у лютому 2020 року родинні відносини з відповідачами різко погіршились і вони почали чинити йому перешкоди в побаченнях із внуком.
Просив урахувати, що він, як дідусь, хвилюється за долю свого єдиного внука, хоче бачити його та приймати участь у його вихованні. 
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Зазначає, що відповідно до статті 257 Сімейного кодексу (далі - СК) України, він, як дід, має право на спілкування з онуком та на участь у його вихованні.
Вважає помилковим посилання суду на відсутність висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання даного спору, оскільки предметом спору не є визначення місця проживання дитини чи її відібрання у батьків. 
Зазначає, що при вирішенні спору не було враховано судової практики Верховного Суду в аналогічних справах, у яких суд задовольнив позовні вимоги діда та баби щодо їх участі у спілкуванні та вихованні внуків, не вимагаючи при цьому участі та висновку органу опіки та піклування.
Також вважає безпідставним посилання в оскаржуваному рішенні на справу за його позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, оскільки встановлені у ній обставини не стосуються предмету спору в даній справі.
На переконання апелянта, суд не дав належної правової оцінки доказам, якими підтверджено його бажання бачитись із внуком та наявність перешкод у спілкуванні з ним, які чиняться відповідачами.
Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову за недоведеністю, оскільки ним, крім показань свідка, надано суду для огляду численну кількість смс-повідомлень до доньки з проханням надіслати фото внука, і в судовому засіданні дочка підтвердила факт отримання таких повідомлень й те, що жодних фотографій дитини на його прохання вона не надсилала.
В судове засідання апеляційного суду відповідачі не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому процесуальним законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України розгляд справи проведено у їхній відсутності. 
Заслухавши пояснення позивача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Судом встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідачі  ОСОБА_2  та ОСОБА_3 , а його дідом - позивач ОСОБА_1  (а.с.2-3).
Відповідачка  ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_4 зареєстровані за адресою постійного місця проживання позивача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 (а.с.12, 28, 29).
Фактичним місцем проживання дочки та внука позивача з 17.09.2021 року по даний час є: АДРЕСА_2 , що встановлено органом опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в процесі підготовки висновку щодо розв`язання спору в даній справі на виконання вимоги апеляційного суду (а.с.97).
До цього, малолітній ОСОБА_4 проживав за адресою зареєстрованого місця проживання батька - відповідача ОСОБА_3 по АДРЕСА_3 (а.с.11, 27). 
Статтею 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні, а батьки, в свою чергу, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
У статті 263 СК України зазначено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. 
Статтею 159 СК України передбачено, що у випадку чинення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, особа, яка в силу закону, має право на таке спілкування з дитиною, має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод , за наслідками вирішення якого, суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі у вихованні дитини береться до уваги, зокрема, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Отже, при вирішенні спору про реалізацію батьками прав щодо своєї дитини визначальним є дотримання прав дитини і якнайкраще забезпечення інтересів дитини.
Згідно з частиною п`ятою статті 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно з письмовим висновком органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 14.12.2021 року, одержаним апеляційним судом на виконання вимог ч.5 ст.19 СК України, (а.с.90, 97), визнано за доцільне визначити способи участі ОСОБА_1 у вихованні внука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 : щосереди та щонеділі з 11.00 год до 17.00 год.
На засіданні комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_1 повідомив про те, що він хоче мати чітко встановлений графік побачень із внуком, оскільки матір дитини неодноразово відмовляла у його зустрічах з внуком.
Відповідачі не надали суду доказів, які б підтверджували вирішення даного питання в добровільному порядку та забезпечення позивачу реалізацію його права на спілкування з внуком та участь у його вихованні.
Отже, враховуючи закріплене законом право позивача на спілкування із внуком та на участь у його вихованні, а також відсутність доказів щодо вирішення даного питання між сторонами в позасудовому порядку, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення такої вимоги позивача, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача.
З огляду на малолітній вік внука позивача, колегія суддів доходить висновку, що зустрічі позивача з онуком мають відбуватись за фактичним місцем проживання внука кожної середи та неділі тижня, як визначив орган опіки та піклування у своєму висновку, та у період з 13.00 год. до 17.00 год., як просив позивач у своєму позові, та з можливістю прогулянок по місту, відвідування закладів культури, з урахуванням погодних умов, стану здоров'я дитини та режиму дня.
Інші вимоги позивача, в тому числі й визнання дій відповідачів протиправними, не підлягають задоволенню, оскільки наведеними вище нормами закону чітко вказано правову підставу для визначення в судовому порядку способів участі у вихованні дитини, а тому позов та апеляційна скарга позивача підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1, п.п.1,3,4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд 
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 березня 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов`язати  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  не чинити перешкод  ОСОБА_1 у вихованні внука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у спілкуванні з ним.
Визначити способи участі ОСОБА_1 у вихованні внука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши наступні дні та години їхнього спілкування: кожної середи та неділі тижня у період з 13.00 год. до 17.00 год. за місцем проживання дитини та з можливістю прогулянок по місту, відвідування закладів культури, з урахуванням погодних умов, стану здоров'я дитини та режиму дня.
В задоволенні решти вимог - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 03 березня 2022 року.

Головуючий                                           С.М. Бойко 

Судді:                                                  С.М. Копняк 

                                                 А.В. Ніткевич