ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року	Львів	Справа № 569/10713/21 пров. № А/857/22549/21	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:                 Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.11.2021 року (рішення ухвалене о 11:03 хв. у м. Рівне судом у складі головуючого судді Левчук О.В., повний текст судового рішення складено 23.11.2021) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

                                                   ВСТАНОВИЛА:

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення винесену заступником начальника - начальником відділу контролю у галузі промисловості, енергетики, транспорту, фінансових послуг, ЖКГ, інфраструктури та зв`язку управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області Усик Віталієм №13-04-0024/2021-пн від 06 квітня 2021 року, згідно якої вона визнана винною у порушенні законодавства з ведення бухгалтерського обліку та на неї накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 153 гривень за ч. 1 ст. 164-2 КУпАП.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що спірну постанову вона вважає незаконною, та такою, що підлягає скасуванню, покликаючись на відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164-2КУпАП. Вказує, що до її   повноважень, як головного економіста КП "Міськсвітло" не відноситься ведення бухгалтерського та фінансового обліку на підприємстві. Вважає, що за таких обставин, у діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164-2 КУпАП. Позивач не погоджується з обставинами, які викладені у постанові, оскільки дії відповідача є неконкретизовані, вказують на внесення недостовірних даних до калькуляції вартості технічного обслуговування та утримання світильників зовнішнього освітлення (завищення суми витрат на автомеханізми, матеріали, заробітну плату) на 2020 рік без посилання на правильні тарифи. Відповідач не визначив правильний тариф та вартість робіт, враховуючи кількість світлоточок та годин горіння та зробив висновок на основі порівняння витрат, що є протиправним. Просив позов задоволити.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22.11.2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначила, зокрема що розрахунки за надані послуги згідно п.4.1 договору № 5 від 16.01.2020 року проводились за договірними цінами, затвердженими Управлінням житлово-комунального господарства, а факт їх надання підтверджено первинними документами, згідно затвердженого УЖКГ тарифу на обслуговування. Позивач також вважає, що постанова за №13-04-0024/2021-пн від 06 квітня 2021 року винесена із порушенням положень ч.1 ст.38 КУпАП у зв`язку із тим, що притягнута вона до адміністративної відповідальності поза межами строку накладення адміністративного стягнення.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно п.5.2.4.2 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Західного офісу Держаудитслужби на І квартал 2021 року, відповідачем було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Міськсвітло» за період з 01.01.2017 року по 30.09.2020 року та складено акт ревізії від 26.02.2021 №13-17-05-06/08.
Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності КП «Міськсвітло» за період з 01.01.2017 року по 30.09.2020 року та складено акт ревізії від 26.02.2021 року № 13-17-05- 06/08, в якому зазначено виявлені порушення законодавства - ведення бухгалтерського обліку з порушенням установленого порядку, а саме: внесення недостовірних даних до калькуляцій вартості технічного обслуговування та утримання світильників зовнішнього освітлення (завищення суми витрат на автомеханізми, матеріали, заробітну плату) на 2020 рік, що призвело до завищення вартості наданих КП «Міськсвітло» послуг з технічного обслуговування та утримання у належному стані системи освітлення міста за період з 01.01.2020 по 31.03.2020 на загальну суму 434 875,00 гривень. Визначене призвело до втрати фінансових ресурсів місцевого бюджету на вказану суму.
Під час перевірки правильності формування калькуляцій вартості послуг технічного обслуговування та утримання світильників зовнішнього освітлення на І квартал 2020 року, порівняння з І кварталом 2019 року не проводилось, натомість правильність калькуляцій перевірялась на відповідність калькуляцій вимогам Порядку № 154 (Порядок проведення ремонту та утримання об`єктів благоустрою населених пунктів, затверджений наказом Держжитлокомунгоспу України від 23.09.2003 року), де п. 4.1. визначає, що вартість утримання об`єктів благоустрою розраховується на підставі економічно обґрунтованих планових витрат, визначених на підставі державних і галузевих нормативів (норм), витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів (обов`язкових платежів та цін у плановому періоді, установлених на підставі прогнозних індексів підприємства). Рівень рентабельності визначають місцеві органи самоврядування, але не вище середнього по галузі, а п.4.2. вказує, що ціни на матеріальні ресурси враховуються на рівні цін, установлених при проведенні закупівель на конкурсній основі за участю підприємств-виробників.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач, головний економіст несе відповідальність за ведення бухгалтерського обліку, оскільки, за приписами ч. 8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-ХІУ, із змінами передбачено, що відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
Відповідно до п. 5 розділу II «Завдання та обов`язки» посадової інструкції головного економіста, затвердженої наказом КП «Міськсвітло» від 30.12.2016 № 108, головний економіст підприємства організовує розроблення прогресивних планів техніко-економічних нормативів матеріальних і трудових витрат, проектів постійних, тимчасових тарифів на роботи (послуги) планово-розрахункових цін та калькуляцій, які використовуються у виробництві кошторисної калькуляції продукції.
З огляду на викладене та враховуючи те, що позивач складала та підписала калькуляції вартості технічного обслуговування та утримання світильників зовнішнього освітлення, суд дійшов висновку, що позивач є відповідальною особою за достовірність внесених даних, тобто належним суб`єктом.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 визначено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи.
Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення. Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події та складу адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-2 КУпАП, може бути посадова особа, яка здійснює керівництво підприємством, власник або бухгалтер (головний бухгалтер), однак, відповідачем не доведено факт того, що позивач є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-2 КУпАП, окрім того, обґрунтованими є твердження позивача про накладення на неї стягнення поза межами строків, що передбачені ч.1 ст.38 КупАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь- які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно копій протоколу про адміністративне порушення за №13-04-0024/2021-пр від 29 березня 2020 року, вбачається невідповідність змісту цього документа вимогам закону. Так як, частиною 1 ст.256 КУпАП передбачено перелік обов`язкових складових, що повинні міститись у протоколі про адміністративне правопорушення.
Диспозиція ч.1 ст. 164-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за приховування в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків, відсутність бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку, внесення неправдивих даних до фінансової звітності, неподання фінансової звітності, несвоєчасне або неякісне проведення інвентаризацій грошових коштів і матеріальних цінностей, несвоєчасне подання на розгляд, погодження або затвердження річного фінансового плану підприємства державного сектору економіки та звіту про його виконання, перешкоджання працівникам органу державного фінансового контролю у проведенні ревізій та перевірок, невжиття заходів по відшкодуванню з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності.
Відтак, згідно ч.1 ст. 164-2 КУпАП слід зробити висновок, що об`єктом цього адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері управління економікою та у сфері власності. Об`єктивна сторона цього правопорушення, полягає у вчиненні таких діянь: а) приховуванні в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків; б) відсутності бухгалтерського обліку або веденні його з порушенням установленого порядку; в) внесенні неправдивих даних до фінансової звітності; в) неподанні фінансової звітності; г) несвоєчасному або неякісному проведенні інвентаризацій грошових коштів і матеріальних цінностей; д) порушенні правил ведення касових операцій; є) перешкоджанні працівникам державної контрольно-ревізійної служби у проведенні ревізій та перевірок; е) невжитті заходів щодо відшкодування з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності. Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-2 ч.1 КУпАП, характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Суб`єктами правопорушення є посадові особи підприємств, установ та організацій.
Як вбачається із постанови №13-04-0024/21-пн від 06 квітня 2021 року, позивач визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-2 КУпАП, за те, що підписала первинні документи (калькуляції вартості технічного обслуговування) з недостовірно відображеними в них даними, тобто допустила ведення порядку бухгалтерського обліку з порушенням установленого порядку.
Відтак, дії позивача ОСОБА_1 перелічені у постанові за №13-04-0024/2021-пн від 6 квітня 2021, не відносяться до поняття бухгалтерського обліку та процесу його ведення, оскільки розрахунок калькуляції не належить до первинних документів у розумінні Закону про бухоблік, оскільки не містить усіх обов`язкових реквізитів, передбачених п. 2 ст. 9 цього Закону, не відображає відомостей про господарську операцію. 
Калькуляція собівартості продукції за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки нею не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції (лист Мінфіну № 31-08410-07/23-357/246). 
Крім того у оскаржуваній постанові не зазначені така ознаки об`єктивної сторони як час вчинення правопорушення та не визначена суб`єктивна сторона.
Частиною 1 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІУ від 16 липня 1999 року (далі - Закон №996) передбачено, що бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.
Частинами 3-4 ст.8 Закону №996 встановлено, що відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів. Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно з дотриманням вимог цього Закону обирає форми його організації, зокрема введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером.
Відтак, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-2 КУпАП, може бути посадова особа, яка здійснює керівництво підприємством, власник або бухгалтер (головний бухгалтер).
З про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за № 13-04- 0024/2021-пн від 06 квітня 2021р не вбачається зазначення відповідачем посади ОСОБА_1 , що встановлює обов`язок ведення нею бухгалтерського обліку відповідно до положень ст.8 Закону №996. Лише у протоколі про адміністративне правопорушення № 13-04- 0024/2021-пр зазначено посаду, яку обіймає позивач як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - головний економіст КП «Міськсвітло».
Таким чином, аналізуючи положення Закону №996 та відповідність змісту постанови за № 13-04-0024/2021-пн від 06 квітня 2021р вимогам вказаного Закону, можливим є прийти до висновку, що відповідачем не доведено факт того, що позивач є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-2 КУпАП, оскільки посада головного економіста не відноситься до тих посад, що зобов`язують осіб, що їх обіймають, вести бухгалтерський облік.
Частиною 2 ст.283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. 
Відтак, відповідачем, всупереч положень ч.2 ст.283 КУпАП, у постанові за № 13-04-0024/2021-пн від 06 квітня 2021р не зазначено опис обставин, установлених під час розгляду справи, що також є підставою для скасування вказаної постанови.
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч.1 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Як вбачається з постанови за №13-04-0024/2021-пн від 6 квітня 2021 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-2 КУпАП, що виразилось у підписанні документів (калькуляцій) з недостовірно відображеними в них даними. Проте а ні у протоколі про адміністративне правопорушення№13-04-0024/2021-пр, а ні в постанові №13-04-0024/2021-пн не зазначено дати підписання позивачем вказаних первинних документів.
Відтак, апеляційний суд вважає, що відповідачем ревізія фінансово-господарської КП «Міськсвітло» проводилась за період з 01.01.2017 по 30.09.2020. Отже, документи, які мав можливість підписати позивач - калькуляції (не є первинним документом), датовані повинні бути саме у вказаний період часу, тобто із з 01.01.2017 по 30.09.2020р. Крім того, представник відповідача у відзиві на позовну заяву підтверджує такі висновки, вказуючи про те, що внесення недостовірних даних до калькуляцій вартості технічного обслуговування та утримання світильників зовнішнього освітлення на 2020 рік, що призвело до завищення вартості наданих КП «Міськсвітло» послуг з технічного обслуговування та утримання у належному стані системи освітлення міста за період з 01.01.2020 по 31.03.2020, отже, постанова за №13-04-0024/2021-пн прийнята відповідачем лише 06 квітня 2021 року, тобто після спливу двох місяців з потенційно можливої кінцевої дати скоєння адміністративного правопорушення.
Аналогічні правові позиції щодо застосування положень ч.1 ст. 38 КУпАП під час розгляду адміністративних справ про скасування постанов у справах про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164-2 КУпАП, викладені у постановах Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі №554/1527/17 та від 07.02.2019 у справі №553/482/17, згідно положень, передбачених ч.5 ст.242 КАС України.
Дані обставини не враховано ні інспектуючим органом при складанні протоколу, та винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до відповідальності, а ні судом першої інстанції.
Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, надає кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» від 17 жовтня 2014 року, строки, встановлені Кодексом України про адміністративні правопорушення, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію.
За таких обставин, апеляційний суд переконаний, що складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона), за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, то відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому у діях ОСОБА_1 , тому і відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164-2 КупАП,
Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд першої інстанції за результатами розгляду справи прийняв рішення, врахувавши лише позицію відповідача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
В матеріалах справи наявні квитанції про сплату позивачем судового збору в розмірі 454,00 грн. та 681,00 грн. всього на суму 1135,00 грн.
Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 являються підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України,  колегія   суддів, -
                                               ПОСТАНОВИЛА:
                              
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити. 
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.11.2021 року у справі №569/10713/21 – скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.
Визнати протиправною та скасувати Постанову Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області № 13-04-0024/2021-пн від 06 квітня 2021 року.
Стягнути з Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області  (ЄДРПОУ 40913624) за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1135,00 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
Постанова остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 23.02.2022