ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	

Справа № 640/26263/20                                                Головуючий у І інстанції – Клочкова Н.В.
                                                                                                  Суддя-доповідач – Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 грудня 2021 року                                                                                            м. Київ

  Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                                   суддів:                  Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,   

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАГОБУД ПЛЮС" до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

     В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БЛАГОБУД ПЛЮС» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України, в якій просило: визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДФС у Київській області № 1143431/41822596 від 17.04.2019 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 12.03.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних;  визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДФС у Київській області № 1151497/41822596 від 26.04.2019 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 26.03.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДФС у Київській області № 1156449/41822596 від 07.05.2019 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 7 від 27.03.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДФС у Київській області № 1171357/41822596 від 24.05.2019 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 11 від 04.04.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДФС у Київській області № 1171356/41822596 від 24.05.2019 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 12 від 05.04.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДФС у Київській області № 1217297/41822596 від 09.07.2019 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 15 від 13.05.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних; визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДФС у Київській області № 1217300/41822596 від 09.07.2019 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 18 від 31.05.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» № 5 від 12.03.2019 р. днем її подання на реєстрацію; зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» № 6 від 26.03.2019 р. днем її подання на реєстрацію; зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» № 7 від 27.03.2019 р. днем її подання на реєстрацію; зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» № 11 від 04.04.2019 р. днем її подання на реєстрацію; зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» № 12 від 05.04.2019 р. днем її подання на реєстрацію; зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» № 15 від 13.05.2019 р. днем її подання на реєстрацію; зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» № 18 від 31.05.2019 р. днем її подання на реєстрацію.
Свої позовні вимоги ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» обґрунтовує тим, що контролюючим органом не було дотримано законодавчо визначених вимог при вирішенні питання щодо зупинення реєстрації та відмови у реєстрації податкових накладних, внаслідок чого оскаржувані рішення є протиправним та таким, що підлягають скасуванню.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Київській області № 1143431/41822596 від 17.04.2019 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 12.03.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Київській області № 1151497/41822596 від 26.04.2019 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 26.03.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Київській області № 1156449/41822596 від 07.05.2019 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 7 від 27.03.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Київській області № 1171357/41822596 від 24.05.2019 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 11 від 04.04.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Київській області № 1171356/41822596 від 24.05.2019 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 12 від 05.04.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Київській області № 1217297/41822596 від 09.07.2019 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 15 від 13.05.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Київській області № 1217300/41822596 від 09.07.2019 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 18 від 31.05.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» № 5 від 12.03.2019 р. днем її подання на реєстрацію.
Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» № 6 від 26.03.2019 р. днем її подання на реєстрацію.
Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» № 7 від 27.03.2019 р. днем її подання на реєстрацію.
Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» № 11 від 04.04.2019 р. днем її подання на реєстрацію.
Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» № 12 від 05.04.2019 р. днем її подання на реєстрацію.
Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» № 15 від 13.05.2019 р. днем її подання на реєстрацію.
Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» № 18 від 31.05.2019 р. днем її подання на реєстрацію.
Не погоджуючись з постановленим рішенням, Головне управління ДПС у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти  нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. 
В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам матеріального права, а саме: положенням Конституції України, Податкового кодексу України, вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1165 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі — Постанова № 1165) та Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» від 12.12.2019 року № 520 (далі - Наказ № 520). Зазначено, що подані Позивачем документи не відповідають вичерпному переліку, а зміст первинних документів не дозволяє однозначно з`ясувати фактичні обставини здійснення фінансово-господарських операцій. Вказує, що суд першої інстанції перебрав на себе функції контролюючого органу в частині дослідження документів та визначення прав Позивача на складання податкової накладної.
На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАГОБУД ПЛЮС", в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що зважаючи на наявність наданих контролюючому органу документів та письмових пояснень, у останнього було достатньо підстав для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1  ст. 311  КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1  ст. 308  КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що за результатами здійснення господарських операцій з виконання робіт Позивачем складені податкові накладні на покупця (отримувача) ТОВ «БК «ДЕВЕНСТРОЙ», а саме: ПН № 5 від 12.03.2019 р. на загальну суму 100     000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 16     666,67 грн.); ПН № 6 від 26.03.2019 р. на загальну суму 255     000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 42     500,00 грн.); ПН № 7 від 27.03.2019 р. на загальну суму 145 000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 24     166,67 грн.); ПН № 11 від 04.04.2019 р. на загальну суму 700 000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 116     666,67 грн.); ПН № 12 від 05.04.2019 р. на загальну суму 100 000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 16     666,67 грн.); ПН № 15 від 13.05.2019 р. на загальну суму 250 000,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 41     666,67 грн.); ПН № 18 від 31.05.2019 р. на загальну суму 269     950,52 грн. (у т.ч. ПДВ - 44     991,75 грн.).
Вказані вище ПН були направлені ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» до ДПС України для їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - ЄРПН), за результатами перевірки яких останнім сформовані та надіслані Товариству квитанції в електронному вигляді у текстовому форматі про прийняття документів та відповідно до п. 201.16 ст.201 Податкового кодексу України  зупинення їх реєстрації в ЄРПН, а саме: квитанція від 04.04.2019 р. в ЄРПН зареєстрована за № 9063871380 про зупинення реєстрації ПН № 5 від 12.03.2019 р. в ЄРПН; квитанція від 12.04.2019 р. в ЄРПН зареєстрована за № 9071988279 про зупинення реєстрації ПН № 6 від 26.03.2019 р. в ЄРПН; квитанція від 12.04.2019 р. в ЄРПН зареєстрована за № 9071989186 про зупинення реєстрації ПН № 7 від 27.03.2019 р. в ЄРПН; квитанція від 14.05.2019 р. в ЄРПН зареєстрована за № 9098743461 про зупинення реєстрації ПН № 11 від 04.04.2019 р. в ЄРПН; квитанція від 14.05.2019 р. в ЄРПН зареєстрована за № 9098743072 про зупинення реєстрації ПН № 12 від 05.04.2019 р. в ЄРПН; квитанція від 31.05.2019 р. в ЄРПН зареєстрована за № 9113674413 про зупинення реєстрації ПН № 15 від 13.05.2019 р. в ЄРПН; квитанція від 12.06.2019 р. в ЄРПН зареєстрована за № 9123471135 про зупинення реєстрації ПН № 18 від 31.05.2019 р. в ЄРПН.
При цьому згідно з результатом обробки, зазначеним у Квитанціях, реєстрація ПН зупинена із причин їх відповідності вимогам пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку та пп.2.1 п.2 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Також зазначена пропозиція щодо надання пояснень та/або копій документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.
На виконання вказаної пропозиції ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» до кожної із ПН, реєстрацію яких зупинено, були надані письмові пояснення про підтвердження реальності здійснення операцій разом із доданими до них копіями документів. Вказані матеріали були доставлені та прийняті ДПС України, про що свідчать наявні у матеріалах справи квитанції за реєстраційними № 9074066670 від 15.04.2019 р., № 9082732013 від 24.04.2019 р., № 9087820530 від 02.05.2019 р., № 9106701563 та № 9106707788 від 23.05.2019 р., № 9144412614 та № 9144412614 від 05.07.2019 р.
Проте комісією ГУ ДПС у Київській області з питань зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН у зв`язку із ненаданням платником податку копій документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, а також розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків були прийняті рішення про відмову у реєстрації ПН/РК,    зокрема: рішення № 1143431/41822596 від 17.04.2019 р. до ПН № 5 від 12.03.2019 р.; рішення № 1151497/41822596 від 26.04.2019 р. до ПН № 6 від 26.03.2019 р.; рішення № 1156449/41822596 від 07.05.2019 р. до ПН № 7 від 27.03.2019 р.; рішення № 1171357/41822596 від 24.05.2019 р. до ПН № 11 від 04.04.2019 р.; рішення № 1171356/41822596 від 24.05.2019 р. до ПН № 12 від 05.04.2019 р.; рішення № 1217297/41822596 від 09.07.2019 р. до ПН № 15 від 13.05.2019 р.; рішення № 1217300/41822596 від 09.07.2019 р. до ПН № 18 від 31.05.2019 р.
Вважаючи вказані дії протиправними, а свої права порушеними, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що недотримання принципу правової визначеності під час зупинення реєстрації податкової накладної призвело до необізнаності платника податків щодо вичерпного переліку необхідних документів, які він повинен був надати контролюючому органу, внаслідок чого Позивач не зміг належним чином виконати свої обов`язки щодо реєстрації податкової накладної.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Так, правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до п. 201.10   ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку – продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Відповідно до п. 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 року у редакції, що діяла на дату виникнення спірних правовідносин (надалі – порядок № 1246), податкова накладна – електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі – платник податку) відповідно до вимог     Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно з п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200 1.3 і 200 1.9 статті 200 1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Відповідно до приписів пункту  201.16 статті    201 ПК України в редакції, що діяла на дату виникнення спірних правовідносин, реєстрація     податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до     пункту 74.2     статті 74 цього Кодексу.
Згідно з пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК України у разі зупинення реєстрації     податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої     податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Поряд із цим на виконання вимог п. 201.16 ст.201 ПК України, згідно із яким реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, був затверджений Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних  постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 117  (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин/надалі - Порядок № 117), який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до п.2 Порядку № 117 критерій оцінки ризиків, достатній для зупинення реєстрації     податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, - визначений показник моніторингу, що характеризує ризик, у той час як моніторинг - сукупність заходів та методів роботи контролюючих органів, що виявляє за результатами проведення аналізу наявної інформації в інформаційних ресурсах ДФС та/або за результатами проведення обробки та аналізу податкової інформації об`єктивні ознаки наявності ризиків порушення норм податкового законодавства.
Між тим ризик порушення норм податкового законодавства - ймовірність складання та надання податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі з порушенням норм     пп.«а»/«б»     п.185.1 ст.185,     пп.«а»/«б»     п.187.1 ст.187,     абз.1 п.п.201.1,      201.7,      201.10     ст.201 ПК України  за наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено у такій податковій накладній/розрахунку коригування та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість виконання свого податкового обов`язку.
Згідно із п.п.5-7 Порядку № 117 податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. У разі коли за результатами моніторингу     податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.
Таким чином, вимоги п.п.6 та 7 Порядку № 117 є чіткими і не припускають неоднозначне (множинне) трактування обов`язків контролюючих органів, адже підставами для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є наступна відповідність: платника податку - критеріям ризиковості платника податку; податкової накладної/розрахунку коригування - критеріям ризиковості здійснення операції.
Водночас у п.10 Порядку № 117 зазначено, що критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.
Згідно із п.12 та п.13 Порядку № 117 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:
1)  номер та дата складання податкової накладної/розрахунку коригування;
2)  порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з     УКТЗЕД/послуги згідно з     Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;
3)  критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;
4)  пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.
Поряд із цим п.14 Порядку № 117 визначає перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
Відповідно до п.15 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у     п.14   цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні/розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних/розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з     УКТЗЕД     або кодами послуг згідно з     Державним класифікатором продукції та послуг).
Письмові пояснення та копії документів, зазначених у     п.14     цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог  Законів України     «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг»  та     Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку (п.16 Порядку № 117).
Згідно із п.п.18-20 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до     п.15     цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.
За вимогами п.21 Порядку № 117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:
- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;
- ненадання платником податку копій документів відповідно до     пп.4     п.13 цього Порядку;
- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.
З системного аналізу викладених положень слідує, що реєстрації податкової накладної передує процедура автоматизованого співставлення податкової накладної на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку. У разі відповідності ПН/РК вказаним критеріям, їх реєстрація в ЄРПН зупиняється.
Умовою для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в Реєстрі, які за результатами автоматизованого моніторингу були визнані такими, що відповідають критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій, є подання платником податків документів, вичерпний перелік яких визначений у п.14 Порядку № 117. Отже, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності складання та надіслання ПН/РК з метою реєстрації у ЄРПН прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного виду критерію ризиків.
У свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції, зі змісту Квитанцій №№ 9063871380, 9071988279, 9071989186, 9098743461, 9098743072, 9113674413 та 9123471135 вбачається, що реєстрація направлених ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» до ДПС України ПН з метою їх реєстрації у ЄРПН була зупинена через те, що ПН №№ 5, 6, 7, 11, 12, 15 та 18 відповідають вимогам пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку, а також ПН № 5 відповідає пп.2.1 п.2 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, тобто в даному випадку контролюючим органом застосоване формулювання, яке не передбачено ані п.6, ані п.7 Порядку № 117, а саме застосовано критерії ризиковості платника податку до ПН, а не до платника податку - Позивача, що свідчить про те, що ДПС України реєстрацію ПН зупинено з підстав, які не в повній мірі узгоджується із положеннями Порядку № 117 та не передбачені законодавством. 
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у вказаних вище Квитанціях не зазначено, які саме Критерії ризиковості платника податку (реєстраційний номер, дата їх прийняття та затвердження) слугували підставою для висновку про відповідність ПН до п.1.6 п. 1 та пп.2.1 п.2 таких Критеріїв.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин критерії ризиковості платника податку та критерії ризиковості здійснення операцій були визначені листом ДФС України № 959/99-99-07-18 від 21.03.2018 р. за погодженням з Міністерством фінансів України від 22.03.2018 р. (з урахуванням внесених змін, погоджених Міністерством фінансів згідно листа від 31.10.2018 № 26010-06-05/28170) (надалі - Критерії № 959), у п.1.6 яких вказано, що платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:
-  керівник платника податку та/або головний бухгалтер, та/або особа, що має право підпису, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровані (перереєстровані) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні  Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»;
-  платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);
-  платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;
-  платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам пп.16.1.3 п.16.1 ст.16  та абзацу першого п.49.2  і п.49.18 ст.49 ПК України;
-  платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам пп.16.1.3 п.16.1 ст.16  та п.46.2 ст.46 ПК України;
-  в органах ДФС наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі поточної діяльності при реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданій на реєстрацію податковій накладній/розрахунку коригування.
Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у п.1.1 - 1.6 цих Критеріїв.
Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з п.1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.
Відповідно до пп.2.1 п.2 Критеріїв № 959 податкові накладні/розрахунки коригування, складені платниками податку, перевіряються на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій: обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку(ий) подано на реєстрацію в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів звертає увагу, що пп.1.6. п.1 та пп.2.1 п.2 Критеріїв № 959 не визначають самостійні критерії ризиковості платника податків та/або ризиковості здійснення операцій, а лише дають підстави комісіям головних управлінь ДФС обласного рівня та м. Києва винести відповідного платника податків, який відповідає наведеним вище ознакам ризиковості, на розгляд такої комісії, і лише за результатами проведення засідання комісії - прийняти рішення про віднесення цього платника до переліку ризикових платників. 
Проте у Квитанціях №№ 9063871380, 9071988279, 9071989186, 9098743461, 9098743072, 9113674413 та 9123471135 не міститься жодної інформації стосовно відповідного рішення комісії ГУ ДПС у Київській області, відповідно до якого Товариство віднесене до ризикових платників податків.
Крім того, пп.1.6 п.1 Критеріїв № 959 містить у собі визначення різних показників/ознак ризиковості платника податку, однак зі змісту Квитанцій №№ 9063871380, 9071988279, 9071989186, 9098743461, 9098743072, 9113674413 та 9123471135 неможливо встановити якому саме із вищенаведених показників пп.1.6 п.1 Критеріїв, що слугував підставою для зупинення реєстрації ПН, відповідає ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС», натомість вживання контролюючим органом загального посилання на пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку, як і на пп.2.1 п.2 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, в даному випадку, є неконкретизованими.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно- правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.
Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
При цьому суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Дана позиція викладена у правовому висновку Верховного Суду України (постанова від 01.12.2009 р. № 09/236).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що контролюючий орган у Квитанціях №№ 9063871380, 9071988279, 9071989186, 9098743461, 9098743072, 9113674413 та 9123471135 зобов`язаний був не лише зазначити загальний пункт або підпункт таких Критеріїв, на підставі яких зупинено реєстрацію ПН в ЄРПН, а й вказати безпосередньо реєстраційний номер цих Критеріїв та дату їх прийняття, а також розрахований показник за кожним критерієм, якому, на його думку, відповідає платник податку. Невиконання контролюючим органом зазначеної вимоги призводить до обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких документів на власний розсуд.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.04.2020 р. № К/9901/27904/19 (справа № 360/1050/19).
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вказаних вище господарських операцій із ТОВ «БК «ДЕВЕНСТРОЙ» та з метою реєстрації відповідних ПН у ЄРПН ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» до своїх письмових пояснень були додані також копії наступних документів: договір підряду № БП-01/03 від 01.03.2019 р. разом із додатками та додатковими угодами до нього; банківські виписки; первинні документи щодо постачання та придбання товарів для здійснення робіт (видаткові накладні, рахунки-фактури, товаро-транспортні накладні, тощо); документи на підтвердження належності Товариства до суб`єктів господарювання реального сектору економіки (виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витяг з реєстру платників податку на додану вартість, ліцензію, накази про призначення директора, договори оренди нежитлових приміщень, тощо).    
Таким чином, судом першої інстанції було вірно встановлено, що ТОВ «БЛАГОБУД ПЛЮС» у передбачений законодавством спосіб було надано до ДПС України разом із письмовими поясненнями до ПН, реєстрацію яких було зупинено, належні документи на підтвердження правомірності формування відповідних ПН.
Колегія суддів звертає увагу, що факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (придбання товарів/послуг або отримання коштів), що підтверджується тільки первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови Позивачу у реєстрації податкових накладних.   
Приймаючи до уваги викладене у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувані рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації є необґрунтованими, безпідставними та такими, що підлягають скасуванню, з чим погоджується колегія суддів.
Щодо позовних вимог про зобов`язання ДПС України зареєструвати ПН №№ 5, 6, 7, 11, 12, 15 та 18 датою їх фактичного надходження суд зазначає наступне.
Відповідно до п.2 ч.1  ст.5 КАС України     кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.2  ст.5 КАС України).
Згідно із ч.3  ст.245 КАС України  у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
За вимогами п.19 Порядку № 1246 та п.28 Порядку № 117 податкова накладна     та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:
- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;
- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);
- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.
У п.20 Порядку № 1246 також зазначено, що у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених     п.12     цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.
Таким чином, нормами     Порядків № 1246 та № 117 чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної, а тому з метою відновлення прав та інтересів Позивача та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зобов`язання ДПС України зареєструвати ПН № 5 від 12.03.2019 р., ПН № 6 від 26.03.2019 р., ПН № 7 від 27.03.2019 р., ПН № 11 від 04.04.2019 р., ПН № 12 від 05.04.2019 р., ПН № 15 від 13.05.2019 р. та ПН № 18 від 31.05.2019 р. в ЄРПН датою їх фактичного надходження, з чим погоджується колегія суддів.
Колегія суддів також зазначає, що обраний спосіб захисту, щодо зобов`язання ДПС України вчинити відповідні дії узгоджується зі    статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    (право на ефективний засіб юридичного захисту), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Щодо аналізу господарських операцій між Позивачем та його контрагентом, на що посилається Відповідач в апеляційній скарзі, то в даній справі колегія суддів не надає оцінку реальності здійснення таких операцій, оскільки це питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю, що відповідно до пункту  61.1 статті 61 Податкового кодексу України  включає в себе систему заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема, шляхом здійснення перевірок та звірок відповідно до вимог цього  Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно з частинами першою та другою    статті 77 КАС України    кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених    статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Розглянувши доводи Головного управління ДПС у Київській області, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242,   243,   308,   311,   315,   316,   321,   322,   325, 328  Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року -  без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.    

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      І.О. Лічевецький 

                                                                                                           О.М. Оксененко