ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/270/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №703/2764/21 Категорія:  	Ігнатенко Т. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Бондаренко С. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       20 січня 2022 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.
за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 листопада 2021 року, ухваленого в складі судді Ігнатенко Т.В., у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року АТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 27 березня 2019 року ОСОБА_1 з метою укладення кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, якою підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком кредитний договір. АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. У свою чергу, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратам, чим порушив умови кредитного договору.
У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 13 серпня 2021 року має заборгованість за кредитом у загальному розмірі 30 010 гривень 34 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 23 058 гривень 95 копійок; заборгованості за відсотками в сумі 6 951 гривень 39 копійок.
На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 березня 2019 року в розмірі 30 010 гривень 34 копійок станом на 13 серпня 2021 року, яка складається з: 23 058 гривень 95 копійок - заборгованість за кредитом; 6 951 гривень 39 копійок - заборгованість по відсоткам.
Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 листопада 2021 року позов АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 березня 2019 року станом на 13 серпня 2021 року в сумі 23 058 (двадцять три тисячі п`ятдесят вісім) гривень 95 (дев`яносто п`ять) копійок, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1 744 (одна тисяча сімсот сорок чотири) гривні 27 (двадцять сім) копійок, а всього - 24 803 (двадцять чотири тисячі вісімсот три) гривні 22 (двадцять дві) копійки.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відмовляючи в задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками, АТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Смілянського міськрайонного суду від 08 листопада 2021 року скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку.
В даній справі наявні і Тарифи із сайту банку, і паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі умови кредитування, строки, процентна ставка. Вказаний паспорт підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Номер телефону, на який направлявся одноразовий ідентифікатор між сторонами погоджено, його особисто зазначено відповідачем в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яку він підписав власноруч.
Апелянт зазначив, що суд, посилаючись на правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, не звернув уваги, що такий висновок зроблений за наявності інших встановлених судом обставин, зокрема коли тарифи банку не було підписано боржником. У даній справі до матеріалів додано паспорт споживчого кредиту, яким визначено всі істотні умови договору.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 27 березня 2019 року звернувся до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» (а.с. 7).
Положеннями зазначеної анкети-заяви визначено, що відповідач згоден з тим, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту банку. Відповідач зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті банку.
ОСОБА_1 підтвердив, що умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту йому роз`яснені і зрозумілі, рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування ним отриманий.
Крім Анкети-Заяви сторони 27 березня 2019 року підписали Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому визначили: тип кредиту - поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання; суму ліміту - 50 000 гривень; строк кредитування - 240 місяців; процентну ставку: пільгова процентна ставка - 0,000001 % на місяць; базова процентна ставка - 3,9 % в місяць (46,8% річних) для кредитної картки «Універсальна» та 3,7 % в місяць (44,4 % річних) для кредитної картки «Універсальна Gold»; тип процентної ставки - фіксована; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (7,8% та 7,4% відповідно до типу картки) (а.с. 8-9).
Вказаний Паспорт споживчого кредиту підписано ОСОБА_1 27 березня 2019 року, підтверджено ОТП 10 з номера телефону НОМЕР_1 .
До анкети-заяви банком було долучено також витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» які не підписані відповідачем.
Також, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови на які посилається позивач.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 27 березня 2019 року, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 станом на 13 серпня 2021 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 30 010 гривень 34 копійок, яка складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 23 058 гривень 95 копійок та загального залишку заборгованості за процентами в сумі 6 951 гривень 39 копійок.
Частинами першою, другою статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).  
Банк, пред`являючи вимоги про стягнення тіла кредиту і відсотків, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, окрім розрахунку кредитної заборгованості посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в у АТ «Акцент-Банк».
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомилася і погодилась з ним, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови на які посилається позивач.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.
Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зазначає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Отже, враховуючи те, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та витяг з тарифів не підписані відповідачем, а відтак не являється частиною кредитного договору, укладеного сторонами, а підписана відповідачем анкета-заява не містить умови договору про розмір наданого банком відповідачу кредиту та розмір відсотків, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді вищевикладені умови кредитного договору, з огляду на це, не підлягає до стягнення заборгованість за відсотками.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 яка вірно застосована судом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК України).
Частиною 1 статті 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Посилання апелянта на підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту як на документ, в якому викладені основні умови кредитування є необґрунтованим, оскільки зі змісту Паспорту споживчого кредиту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.
Тобто, Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - залишити без задоволення, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 листопада 2021 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови виготовлений 20 січня 2022 року.

Судді