ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9581/21 Справа № 177/1749/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Березюк М. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони справи :
позивач - Криворізька місцева прокуратура № 3 на теперішній час Криворізька центральна окружна прокуратура, в інтересах держави в особі Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області
відповідач –  Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Мельника», ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2021 року, про закриття провадження у справі, яке ухвалено  суддею  Березюк М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст ухвали складено 13 вересня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

 30.12.2020 прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 3 в інтересах Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, звернувся до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма імені Мельника» та ОСОБА_1 , визначивши третіми особами по справі, які не заявляють самостійних вимог та виступають на стороні відповідачів: Криворізьку районну державну адміністрацію Дніпропетровської області, Шосту криворізьку державну нотаріальну контору ГТУ юстиції у Дніпропетровській області та КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 14.11.2017 укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма імені Мельника», скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 3,8500 га, кадастровий номер 1221888200:04:001:0527, що розташована на території Новопільської сільської ради Криворізького району, з одночасним припиненням речових прав ТОВ «Агрофірма імені Мельника», а також витребувати із незаконного володіння та користування ТОВ «Агрофірма імені Мельника» вказану земельну ділянку, на користь держави в особі Новопільської сільської ради. 
12.08.2021 прокурором подано до суду заяву про зміну підстави позову та клопотання про виключення за вказаним позовом ОСОБА_1 як відповідача по справі, залучення її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. 
Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2021 року клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури про зміну підстави позову та виключення з кола відповідачів ОСОБА_1 задоволено. Змінено підстави позову та виключено ОСОБА_1  з кола відповідачів та залучено ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та виступає на стороні відповідача.
Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2021 року   провадження у цивільній справі  закрито на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.
В мотивування доводів апеляційної скарги Дніпропетровська обласна прокуратура посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права просила ухвалу суду скасувати. Справу направити для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.
Зокрема, посилається на те, що під час розгляду цивільної справи № 177/1749/20 прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури Айдаровою-Петрушкевич Є.В. 12.08.2021 подано до суду клопотання про виключення з учасників справи співвідповідача ОСОБА_1 ..
Вказаним клопотанням фактично змінено вимоги та предмет позову керівника прокуратури, виключення фізичної особи із числа співвідповідачів мало наслідком зміну підсудності та нормативно-правового обґрунтування позову.
Водночас, вказане клопотання, у порушення ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» керівником прокуратури не підписувалось та не реєструвалось у вихідній кореспонденції прокуратури, що свідчить про відсутність повноважень з боку прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури Айдарової-Петрушкевич Є.В. на подання до суду такого процесуального документу.
Водночас, задовольняючи клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури Айдарової-Петрушкевич Є.В. від 12.08.2021 про виключення з учасників справи співвідповідача ОСОБА_1 та закриваючи провадження у справі судом не перевірено наявності у прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури Айдарової-Петрушкевич Є.В. права вчиняти конкретну процесуальну дію, у зв`язку з чим не виконав та проігнорував імперативну вимогу процесуального закону щодо перевірки наявності права у прокурора на підписання конкретного документу, який окрім іншого не містить реєстраційного номеру, чим порушив гарантування судового захисту сільської ради її інтересів що, у свою чергу, нівелює забезпечення справедливого і ефективного судочинства.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма ім.. Мельника» зазначає, що клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури Айдарової-Петрушкевич Є.В. від.12.08.2021 року про виключення із учасників справи співвідповідача ОСОБА_1 є правомірним, оскільки остання не є стороною договору оренди землі від 14.11.2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма ім.. Мельника» та не набула права власності на земельну ділянку (пай). Крім того, зазначає, що клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури Айдарової-Петрушкевич Є.В. подано до суду 12.08.2021 року та розглянуто судом 10.09.2021 року, проте в цей проміжок часу представниками органу прокуратури не було здійснено жодних дій щодо відкликання чи відмови від даного клопотання, у зв`язку з чим просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, представника Дніпропетровської обласної прокуратури - Міщук Н.П., яка в режимі відеоконференції підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника відповідачки ОСОБА_1  - адвоката Романенко О.С., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити без задоволення перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався положенням п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України й виходив з того, що характер спірних правовідносин, зміст заявлених позовних вимог та суб`єктний склад сторін спору, а саме позову поданого прокурором в інтересах Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка є юридичною особою та реалізує у даному спорі не адміністративні функції, а саме права що ґрунтуються на нормах цивільного, господарського та земельного законодавства, вимоги заявлено виключно до юридичної особи – ТОВ «Агрофірма імені Мельника», позов не містить позовних вимог до фізичної особи, яка не є підприємцем - ОСОБА_1 , вказана особа за клопотанням прокурора виключена з кола відповідачів та залучена до участі у справі як третя особа, а тому суд приходить до висновку, що даний спір, сторонами в якому є Новопільська сільська рада та ТОВ «Агрофірма імені Мельника» підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст.. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Частиною другою статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.
За змістом статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Суб`єкт господарювання - господарська організація, яка може бути утворена за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і фізичних осіб шляхом заснування нової господарської організації, злиття, приєднання, виділу, поділу, перетворення діючої (діючих) господарської організації (господарських організацій) з додержанням вимог законодавства (частина 1 статті 56 Господарського кодексу України).
Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.  
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.
Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не  може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування.
Перший протокол ратифікований Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР і з огляду на положення частини 1 статті 9 Конституції України, статті 10 Цивільного кодексу України застосовується судами України як частина національного законодавства. При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується українськими судами як джерело права.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції", рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства") положення статті 1 Першого протоколу містить три правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання правомірним втручання у право на мирне володіння майном; третє визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє правило стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності та встановлювати систему оподаткування.
 У статті 14 Конституції України  передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно зі статтею 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
За змістом статей 4, 5 цього Кодексу завданням земельного законодавства, яке включає цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.
У сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).
Як вбачається з матеріалів справи підставою звернення до суду став договір оренди земельної ділянки від 14.11.2017 року укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма імені Мельника», скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 3,8500 га, кадастровий номер 1221888200:04:001:0527, що розташована на території Новопільської сільської ради Криворізького району. На підставі якого 17.11.2017 року проведено державну реєстрацію та дана земельна ділянка передана в користування ТОВ «Агрофірма імені Мельника» .
Відповідно до ст.. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.
У відповідності до ст.. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов`язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини.
У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК.
Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК.
Фактично звернення прокурора до суду стосується питання набуття у власність об`єктів нерухомості комунальної власності.
В силу положень ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб передбачений ст.. 16 ЦК України, яким зокрема, визнання права, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Тобто, якщо у результаті прийняття рішення суб`єктом владних повноважень особа набула речове право на земельну ділянку, то вимога про визнання незаконним такого рішення та про його скасування.
Таким чином, оскільки прокурор оскаржує правомірність набуття фізичною особою земельної ділянки, такий спір щодо права власності земельної ділянки стосується приватноправових відносин і є цивільно-правовим способом захисту права позивача, колегія суддів дійшла висновку, що даний спір має вирішуватися за правилами  цивільного судочинства.  
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції на зазначене не звернув належної уваги та зробив помилковий висновок, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства , у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги позивача заслуговують на увагу.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право позивача на вільний доступ до правосуддя та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалів до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369,п. 6 ч. 1 ст.374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області задовольнити.
Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2021року скасувати справу направити до суду першої інстанції для продовження судового розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 20 грудня 2021 року.

Головуючий:

Судді: