Єдиний унікальний номер 242/3368/16-ц 
Номер провадження 22-ц/804/609/22        

Номер провадження 22-ц/804/609/22             

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022  року                                                     Донецький апеляційний суд у складі колегії:
                                                                                      головуючого судді: Новікової Г.В.,
                                                                                      суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,  
                                                                                      за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в  режимі відеоконференції в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 28 травня 2021 року (постановлену під головуванням судді Владимирської І.М. в місті Селидове Донецької області, повний текст виготовлено 02 червня 2021 року) у цивільній справі №242/3368/16-ц за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Футбольний клуб «Металіст» про стягнення заборгованості із заробітної плати, щомісячної винагороди, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації витрат на оренду житла,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11 квітня 2017 року рішенням Апеляційного суду Донецької області у справі №242/3368/16-ц, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та винагороди були задоволені частково, стягнуто з ПАТ «Футбольний клуб «Металіст» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі і винагороді в сумі 3568604,09 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку 
1676498,63 грн без нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
На виконання зазначеного рішення 27 квітня 2017 року видано виконавчий лист. 14 червня 2017 року державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області відкрито виконавче провадження № 54120934. Станом на 13 січня 2021 року рішення суду не виконано.
31 липня 2019 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ОСОБА_2 відступив свої вимоги, а ОСОБА_1 і ОСОБА_3 набули право вимагати зазначену грошову заборгованість  на свою користь.
ОСОБА_1 просив замінити стягувача ОСОБА_2   на його правонаступника ОСОБА_1   у виконавчому листі,виданому Селидівським міським судом 27 квітня 2017 року на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року у справі № 242/3368/16-ц про стягнення з ПАТ «Футбольний клуб «Металіст» на користь ОСОБА_2   3 568 604,09 грн заборгованості по заробітній платі і винагороди; середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 1 676 498,63 грн без нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Ухвалою Селидівського міського суду  від 28 травня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду  та постановити нове рішення про задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.
В обґрунтування посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та свідчить про порушення його права гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При ухваленні судового рішення суд мав врахувати висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №2-3897/10, постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №2-230/11 та в постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №643/4902/14-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №201/8545/16-ц, від 15 серпня 2018 року у справі №190/2119/14-ц, відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України.
Постановою Донецького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року ухвалу Селидівського міського суду  від 28 травня 2021 року скасовано та провадження у  справі  про заміну сторони виконавчого провадження закрито.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 грудня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Донецького апеляційного суду від 22 вересня 2021 року скасовано та передано справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий Левкович О.К. просить відмовити у задоволенні заяви з огляду на те, що ухвалою господарського суду Харківської області від 25.05.2018 року були визнані вимоги ОСОБА_2 та включено до реєстру вимог кредиторів,як вимоги щодо виплати заробітної плати,які підлягають задоволенню у першу чергу.
В судове засідання, проведене в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду через програму «EasyCon» з`явився ОСОБА_1 .. Арбітражний керуючий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та надіслав свої заперечення.  
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає   задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив із того, що умовами договору про відступлення права вимоги новому кредитору фактично надано право вимагати від боржника належного та реального виконання зобов`язань за рішенням суду та чинним законодавством уступка прав стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правового договору не передбачена.
Проте, таке рішення  суперечить нормам матеріального та процесуального права з таких підстав.  
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.
На підставі частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 512 ЦК України).
Заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до статті 512 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Отже, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття первісного кредитора з одночасною заміною його новим кредитором.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони в цих правовідносинах, що вибула.
Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків сторони, що вибула.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України саме за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник у таких правовідносинах, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 803/1273/16, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18).
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року у справі №242/3368/16-ц стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Футбольний клуб «Металіст» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі і винагороді в сумі 3568604,09 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 1676498 грн. 63 коп. без нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору (а.с. 170-177, том 1).
На виконання рішення Апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року у справі №242/3368/16-ц  Селидівським міським судом 27 квітня 2017 року ОСОБА_1   видано виконавчий лист.
14.06.2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження № 54120934 за виконавчим листом від 27.04.2017 року № 242/3368/16-ц, виданим Селидівським міським судом, що підтверджується інформацією із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень .
Постановою державного виконавця ВП № 54120934 від 21.06.2017 року приєднано виконавче провадження № 54120934  до зведеного виконавчого провадження № 53844459, яке веде ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області (а.с. 206-207, том 1).
  31 липня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ОСОБА_2 відступає у повному обсязі, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 приймають на себе право вимоги, що належить ОСОБА_2 і стають кредиторами, зокрема, за рішенням від 11 квітня 2017 року Селидівського міського суду Донецької області по справі № 242/3368/16-ц. Згідно умов зазначеного договору ОСОБА_1 та ОСОБА_3 одержали право (замість ОСОБА_2 ) вимагати від боржника (боржників) належного виконання зобов`язань за контрактом, судовими рішеннями, зазначеними в п.1.1, звертатися до суду, державних органів, а також інші права, передбачені законодавством України. Підписанням цього договору сторони підтвердили передачу ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 всіх оригіналів документів на підтвердження права вимоги у повному обсязі за основним контрактом.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернення до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц, провадження № 61-26197св18,від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц, провадження № 61-16059св18, від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц, провадження № 61-20171св18, від 06 серпня 2020 року у справі № 2029/2-2180/11, провадження № 61-4475св20.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі №916/2286/16 зазначено, що, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору  у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.
Таким чином відповідно до договору про відступлення права вимоги, стягувачем по зобов`язанням за контрактом ОСОБА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .. Обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору  у встановленому порядку не встановлено, а тому суд  виходить з принципу правомірності цього правочину. Будь-яких заборон для укладення договору про відступлення права вимоги  між фізичними особами цивільне законодавство не містить, договір на виконання рішення суду укладено в письмовій формі,у відповідності до положень чинного цивільного законодавства. Виконавчий лист перебуває на виконання в державній виконавчій службі. Зазначені обставини не враховані судом першої інстанції.
Висновок суду першої інстанції про те, що в договорі не визначено питання щодо компенсації уступленого права вимоги цесіонаріїв на користь цедента, а тому укладенням договору переуступки порушено вимоги ст.202 ЦК України є безпідставним. Оскільки в даному випадку ставиться питання щодо заміни сторони виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Селидівським міським судом 27 квітня 2017 року на виконання рішення Апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року у справі №242/3368/16-ц  про стягнення конкретних сум відповідно до положень ст. 442 ЦПК України, пов`язаних з виконанням судового рішення. Спір в даному випадку не вирішується.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні з підстав не передбачення законодавством такої заміни через уступку права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правового договору.
Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні суд першої інстанції вимог закону не врахував та не звернув увагу на те, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватись на будь-якій стадії процесу, а також на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження за судовим рішенням з тих підстав, що уступка прав стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правового договору не передбачена. 
Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 199/6596/14-ц. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин, встановивши, що відповідно до договору відступлення права вимоги ОСОБА_1 , як новий кредитор, набув прав вимоги до боржників у виконавчому провадженні щодо виконання рішення у справі №242/3368/16-ц та враховуючи наведені норми права, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.  
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За встановлених обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції  скасуванню з  ухваленням нового судового рішення про заміну сторони виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Селидівського міського суду від 28 травня 2021 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.
Замінити стягувача ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 53844459 по справі №242/3368/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Футбольний клуб «Металіст» про стягнення заборгованості із заробітної плати, щомісячної винагороди, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації витрат на оренду житла.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

     Повний текст постанови  складено 03 лютого 2022 року.

    Судді: