Номер провадження: 22-ц/813/2638/22 
Номер справи місцевого суду: 511/2429/19
Головуючий у першій інстанції Бобровська І. В.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2022 року                                                                 м. Одеса

        Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Цюра Т.В., Комлевої О.С.,
розглянула в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Приватбанк» на рішення Роздільняського районного суду Одеської області від 04 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1 
-про стягнення заборгованості, - 

встановила:
ПРОЦЕДУРА:
Короткий зміст позовної заяви:
24 грудня 2019 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості.Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву № б/н від 07.09.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 3 620 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 
У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 21.11.2019 року має заборгованість в розмірі 49 993 грн. 66 коп., яка складається з наступного:
-        2 996 грн. 29 коп. - заборгованість за тілом кредита;
-        41 440 грн. 53 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;
-        2 700 грн. - заборгованість за пенею.
-        500 грн. - штраф (фіксована частина).
-        2 356 грн. 84 грн. - штраф (процентна складова).
На підставі наведенного АТ КБ «Приватбанк» просив задовольнити позовні вимоги та стягнути заборгованість у розмірі 49 993 грн. 66 коп. та судові витрати у розмірі 1 921 грн., оскільки по теперішній час ОСОБА_1 грошові кошти не повернув (т.1 а.с.2-5). 

Короткий зміст рішення першої інстанції:
Заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 26 лютого 2020 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.11.2019 року в сумі 49 993 грн. 66 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 грн. (т.1 а.с.60-62). 
27.10.2020 року представник ОСОБА_1 - Чумаченко С.О. подано до суду першої інстанції заяву про перегляд заочного рішення (т.1 а.с.73-75).
       27.10.2020 року на адресу Роздільннського районного суду Одеського надійшла заява представника ОСОБА_1 - Чумаченко С.О. про перегляд заочного рішення. Заява мотивована тим, що відповідач не був сповіщений про дату, час та місце розгляду справи належним чином та позивач не довів належними та допустимими доказами розмір заборгованості. (т.1 а.с.73-75)
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.11.2020 року заяву представника ОСОБА_1 - Чумаченко С.О. про перегляд заочного рішення суду від 26.02.2020 року задоволено. Заочне рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.02.2020 року скасовано та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. (т.1 а.с.90-92)
25.11.2020 року від представника ОСОБА_1 - Чумаченко С.О. надійшов відзив на позовну заяву. Вказаний відзив мотивований тим, що відповідач ОСОБА_1 не отримував кредитну картку від Банку та в матеріалах справи відсутні будь - які докази на підтвердження отримання картки відповідачем; анкета - заява позичальника від 07.09.2011 року не містить розміру процентної ставки, строку повернення кредиту, а також умови щодо відповідальності боржника за невиконання/прострочення виконання зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів) та їх розміру. Додатково представник відповідача зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності., оскільки останнє зарахування по кредиту відбулось 26.11.2016 року, шляхом зарахування грошових коштів в розмірі 200,00 грн. У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі (т.1 а.с.98-101).
14.12.2020 року на адресу суду від представника АТ КБ «ПриватБанк», надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача зазначив, що 07.09.2011 року відповідач став клієнтом АТ КБ «Приватбанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши Анкету - Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». 26.02.2014 року відповідачу було пере випущено кредитну картку на престижну картку «Універсальна Gold». Згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Користуючись кредитними коштами, відповідачу було добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Оскільки питання щодо підписання відповідачем договору не відноситься до предмету заявленого позову, наявність тверджень відповідача про те, що підпис виконаний не ним, не мають правового значення по вказаній цивільній справі (т.1 а.с.111-121).
17.02.2021 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача - адвоката Чумаченко С.В., відповідно до яких останній зазначив про те, що на момент заповнення анкети - заяви, а саме 07.09.2011 року відповідач ОСОБА_3 мав неповну цивільну дієздатність (повних 15 років), що підтверджується паспортом громадяни на України, виданого на ім`я ОСОБА_3 , відповідно до якого дата народження останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також представник відповідача зазначив про те, що з анкети - заяви неможливо встановити, яку саме картку отримав відповідач, оскільки в ній відсутнє будь - яке візуальне позначення картки, що отримується та анкета заява була підписана 07.09.2011 року, в той час коли копія паспорту, яку було надано разом з анкетою - заявою, засвідчена лише 03.08.2012 року, що ставить під сумнів належність цих доказів.
Рішенням Роздільннського районного суду Одеської області від 04 березня 2021 року у задоволені позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено (т.1 а.с.229-235).
23.03.2021 року від АТ КБ «Приватбанк» до Раздільннського районного суду Одеської області надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якої представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором №б/н від 07.09.2011 року врозмірі 7 069 грн. 26 коп., яка складається з наступного:
-        2 996 грн.29 коп. - заборгованість за тілом кредиту;
-        3 165 грн. 88 коп. - заборгованість за простроченими відсотками;
-        907 грн. 09 коп. - заборгованість по пені.
Також просить стягнути з відповідача судові витрати (т.2 а.с.1). 

Короткий зміст апеляційної скарги:
Не погоджуючись з вказаним рішенням, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального, процесуального права та на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, АТ КБ «Приватбанк» подало до суду апеляційну скаргу. В скарзі апелянт просить скасувати рішення Роздільннського районного суду Одеської області від 04 березня 2021 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі (т.2 а.с.10-15).
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Аргументи (доводи) сторін:
Апелянт зазначає, що відсутність підпису ОСОБА_1 на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору. Підписуючи Анкету-заяву, ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію, а тому повторне заповнення будь-яких Анкет-зав або підписання інших додаткових докунтах не вимагалось. Крім цього, посилається на те, що 26.02.2014 року відповідачу було перевипущено кредитну карту на престижну карту «Універсальна Gold» відповідно до Тарифів якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рікна суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому зазначає, що у виписці по руху коштів прослідковується, що відповідач користувався кредитними коштами, а також частково погашав заборгованість за договором, а тому зобов`язаний повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити проценти за користування ними (т.2 а.с.10-15).
27.07.2021 року до Одеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якої представник ОСОБА_1 - Чумаченко С.О. зазначає, що на момент підписання Анкети-зави відповідач мав неповну цивільну дієздатність; Анкета-заява від 07.09.2011 р. не містить розміру процентної ставки, строку повернення кредиту, умов щодо відповідальсті боржника за невиконання/прострочення виконання зобов`язаня у вигляді неустойки (пені, штрафів) та їх розміру; роздруківка із сайта АТ КБ «Приватбанк» належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. 

Фактични обставини:
Матеріалами справи встановлено, що 07 вересня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву № б/н від 07.09.2011 року. Банк зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав, а відповідач прийняв на себе зобов`язання по поверненню наданого кредиту (т.1 а.с.8). Згідно з копією паспорту громадянина України ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на момент підписання анкети-заяви відповідач був неповнолітній (повних 15 років) (т.1 а.с.211).

Оцінка апеляційного суду
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Аналогічні положення містяться у ст. 57 ЦПК України (2004р.).
Оцінивши надані сторонами докази за свої внутрішнім переконанням, шо ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному і безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла до наступного.

Щодо укладення кредитного договору:
Відмовляючи в позовних вимогах, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір від 07.09.2011 року на платіжну картку укладеного ОСОБА_1 є недійсним, оскільки на момент його підписанн він був неповнолітнім. 
Проте з таким виводом суду першої інстанції погодитися неможна з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 221 ЦК України правочин, який вчинено малолітньою особою за межами її цивліьної дієздатності, може бути згодом схвалений її батьками (усиновлювачами) або одним з них, з ким вона проживає, або опікуном. Правочин вважається схваленим, якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні.
Такий висновок у постанові зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2019 року у справі №607/4359/15-ц (провадження №61-29442св18) зазначено, що: неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому ст. 221 ЦК України.
Вказаний правочин може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. 
З матеріалів справи вбачається, що батьки позивача не заявили претензій другій стороні правочину.
З огляду на те, що у цій справ відповідач не довів, що батьки протягом одного місяця дізнались про вчинення правочину заявили притензії банку, по суті схвалення правочину виключає можливість у відмові в позові з підстав його вчинення неповнолітньою особою за межами цивільної дієздатності, а висновок районного суду про його недійсність виходить за межі позовних вимог.
Таким чином, в силу приписів ч.1 ст.221 ЦК України, вказаний кредитний договоро вважається схваленим батьками ОСОБА_1 .
Щодо стягнення процентів за кредитним договором, пені та штрафів:
З матеріалів справи вбачається, що Умови та Правила надання банком кредиту не містять підпису ОСОБА_1 , і банк не надав належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву (т.1 а.с.10-33).
Умови і правила надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.
Наданий позивачем Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна» також не містить підпису відповідача, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими тарифами (т.1 а.с.9).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.
Такі висновки суду узгоджуються із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).
Більше того, Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові встановила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті, у разі відсутності підпису відповідача не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення процентів за кредитним договором, пені та штрафів (фіксованого та процентного).

Щодо стягнення тіла кредиту та визначення розміру заборгованості за тілом кредиту:
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.
       Відповідно до ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
       Враховуючи, що сплачена відповідачем сума в розмірі 15 597 грн. 46 коп., безпідставно зарахована на погашення процентів та неустойки, колегія суддів приходить до висновку про те, що відсутні правові підстави для стягнення тіла кредиту в зв`язку з фактичним його погашенням.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення районного суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками. 

Судовий збір:
На підставі ч.ч. 1,13 ст. 141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки зміна мотивувальної частині вплинула на висновок щодо відмови в позовних вимогах, судові витрати АТ КБ «Приватбанк» за подачу апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382-384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,- 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 383,384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія, -

постановила:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Рішення Роздільняського районного суду Одеської області від 04 березня 2021 року змінити в мотивувальній його частині в редакції цієї постанови.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                         Л.А.Гірняк

Судді:                                                                         О.С.Комлева

Т.В.Цюра