УХВАЛА

31 січня 2022 року 
м. Київ
справа № 360/746/19
адміністративне провадження № К/9901/7144/21, К/9901/3511/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Яковенка М. М., проводячи підготовчі дії до касаційного розгляду касаційні скарги Державної казначейської служби України та Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 360/746/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Державної казначейської служби України, Головного управління ДПС у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року, залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року, позовні вимоги задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Луганській області щодо несвоєчасного внесення в єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про завершення судового оскарження та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування податкових періодів січня-грудня 2016 року на загальну суму 41 181 343,00 грн.
Зобов`язано Головне управління ДФС у Луганській області внести електронним повідомленням до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформацію про завершення судового оскарження та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування податкових періодів: січня 2016 року (заява № 9021994164 від 22.02.2016) в розмірі 475 925,00 грн.; лютого 2016 року (заява № 9039476270 від 21.03.2016) в розмірі 11 129 319 грн.; березня 2016 року (заява № 9060336242 від 20.04.2016) в розмірі 3296047 грн.; квітня 2016 року заява № 9081520685 від 20.05.2016 в розмірі 3 883 309,00грн. та заява № 9094590772 від 09.06.2016 в розмірі 13 825,00 грн.; травня 2016 року (заява № 9099987307 від 16.06.2016) в розмірі 2 531 662,00 грн.; червня 2016 року (заява № 9124473537 від 19.07.2016) в розмірі 2 928 925,00 грн.; липня 2016 року (заява № 9147590120 від 17.08.2016) в розмірі 2 983 822,00 грн.; серпня 2016 року (заява № 9171948937 від 19.09.2016) в розмірі 2 554 503,00 грн.; вересня 2016 року (заява № 9197372330 від 20.10.2016 в розмірі 1 405 367,00 грн. жовтня 2016 року (заява № 9222358835 від 18.11.2016) в розмірі 2 162 720,00 грн.; листопада 2016 року (заява № 9242983920 від 15.12.2016) в розмірі 7 445 232,00 грн.; грудня 2016 року (заява № 9267374302 від 20.01.2017) в розмірі 3 845 124,00 грн. з одночасним внесенням інформації щодо платіжних реквізитів, необхідних для перерахування сум бюджетного відшкодування на поточний банківський рахунок Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" в обслуговуючому банку. 
У задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо несвоєчасного внесення в єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про завершення судового оскарження та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування податкових періодів січня-грудня 2016 року на загальну суму 41 181 343,00 грн. відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 15 січня 2020 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області задоволено частково. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справі №360/746/19 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року, залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року, позовні вимоги задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Луганській області щодо несвоєчасного внесення в єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування інформації про завершення судового оскарження та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування податкових періодів січня-грудня 2016 року. 
Стягнуто з Державної казначейської служби України узгоджену суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість разом з пенею наступних податкових періодів: січня 2016 року (заява № 9021994164 від 22.02.2016) в розмірі 475 925,00 грн основного боргу та 132 865,18 грн пені; лютого 2016 року (заява № 9039476270 від 21.03.2016) в розмірі 11 129 319,00 грн основного боргу та 3 106 999,95 грн пені; березня 2016 року (заява № 9060336242 від 20.04.2016) в розмірі 3 296 047,00 грн основного боргу та 920 165,72 грн пені; квітня 2016 року (заява № 9081520685 від 20.05.2016) в розмірі 3 883 309,00 грн та (заява № 9094590772 від 09.06.2016) в розмірі 13 825,00 грн основного боргу та 1 087 972,69 грн пені; травня 2016 року (заява № 9099987307 від 16.06.2016) в розмірі 2 531 662,00 грн основного боргу та 706 770,44 грн пені; червня 2016 року (заява № 9124473537 від 19.07.2016) в розмірі 2 928 925,00 грн основного боргу та 817 675,35 грн пені; липня 2016 року (заява № 9147590120 від 17.08.2016) в розмірі 2 983 822,00 грн основного боргу та 833 001,09 грн пені; серпня 2016 року (заява № 9171948937 від 19.09.2016) в розмірі 2 554 503,00 грн основного боргу та 713 147,02 грн пені; вересня 2016 року (заява № 9197372330 від 20.10.2016) в розмірі 1 405 367,00 грн основного боргу та 392 339,84 грн пені; жовтня 2016 року (заява № 9222358835 від 18.11.2016) в розмірі 2 162 720,00 грн основного боргу та 603 771,98 грн пені; листопада 2016 року (заява № 9242983920 від 15.12.2016) в розмірі 7 445 232,00 грн основного боргу та 2 078 504,13 грн пені; грудня 2016 року (заява № 9267374302 від 20.01.2017) в розмірі 3 845 124,00 грн основного боргу та 1 073 452,93 грн пені на поточний банківський рахунок Приватного акціонерного товариства «ЛИНІК» в обслуговуючому банку.
Не погоджуючись з рішеннями суддів першої та апеляційної інстанції, від відповідачів надійшли касаційні скарги.
Ухвалами Верховного Суду від 01 та 09 березня 2021 року, після усунень касаційних скарг, клопотання Головного управління ДПС у Луганській області та Державної казначейської служби України про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено. Поновлено Головному управлінню ДПС у Луганській області та Державній казначейській службі України строк на касаційне оскарження. Відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами Головного управління ДПС у Луганській області та Державної казначейської служби України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 360/746/19. Установлено десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу.
Слід відзначити, що касаційні скарги подані у межах однієї справи № 360/746/19, а тому Суд вважає за необхідне об`єднати їх в одне провадження для спільного розгляду і вирішення.
Водночас, Головним управлінням ДПС у Луганській області було заявлено клопотання про зупинення виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі №  360/746/19 в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача узгодженою суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по деклараціям за січень-грудень 2016 року у розмірі 44  655  780,00 грн та пені у розмірі 12  466  666,32 грн. та судових витрат у розмірі 240351,85 грн рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
Мотивуючи вказану заяву Головне управління ДПС у Луганській області зазначає, що виконання цих рішень до закінчення касаційного перегляду призведе до значних втрат з Державного бюджету України.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 340 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно зі статтею 375 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Варто зазначити, що для зупинення виконання судових рішень, яке допускається як винятковий захід, повинні бути поважні причини. Відповідна заява повинна бути мотивована, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені належними доказами. Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести, що захист його прав та інтересів стане неможливим або ускладненим без вжиття таких заходів.
Виходячи з наведених у клопотанні обґрунтувань, враховуючи обставини справи та предмет спору, приходжу до висновку про наявність підстав для зупинення виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 360/746/19 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
Разом з тим, під час проведення підготовки справи до касаційного розгляду встановлено, що скаржники у касаційних скарг просять розглядати вказану справу за участю їх представників.
Згідно з частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року однією з істотних гарантій справедливого судового розгляду є публічний судовий розгляд.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 травня 1988 року в справі «Ekbatani проти Швеціїї» зазначив, що якщо розгляд справи у суді першої інстанції був публічним, відсутність «публічності» при розгляді справи у другій та третій інстанціях може бути виправданою особливостями процедури по цій справі. Якщо скарга стосується виключно питання права, залишаючи осторонь фактичні обставини справи, то вимоги ст. 6 Конвенції можуть бути дотримані і тоді, коли заявнику не було надано можливості бути заслуханим у апеляційному чи касаційному суді особисто.
Зокрема, як зазначив Європейський суд з прав людини, це стосується суду тієї інстанції, перед яким не ставиться завдання встановлення фактичних обставин, а лише перевірка правильності застосування норм права.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 КАС України у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
З матеріалів справи встановлено, що суд першої та апеляційної інстанцій розглядали цю справу у відкритому судовому засіданні з повідомленням усіх учасників справи, тобто відбувся її публічний розгляд.
Враховуючи наявність клопотання скаржників про розгляд вказаної справи за участю їх представників, а також відсутність клопотань від інших учасників справи про розгляд справи за їх участю, та враховуючи вимоги пункту 1 частини першої статті 345 КАС України, та відповідну практику Європейського суду з прав людини, розгляд цієї справи можливо провести в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.
В порядку, встановленому статті 340 КАС України, проведені необхідні підготовчі дії з підготовки справи до касаційного розгляду, у тому числі вирішено питання про можливість її розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд вважає за необхідне призначити справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Керуючись статтями 241, 248, 340, 345, 375 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Об`єднати в одне провадження для спільного розгляду і вирішення касаційні провадження за касаційними скаргами Державної казначейської служби України та Головного управління ДПС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі №  360/746/19.
Заяву Головного управління ДПС у Луганській області про зупинення виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 360/746/19 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку - задовольнити.
Зупинити виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі №  360/746/19 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку. 
Закінчити підготовку даної справи до касаційного розгляду.
Вказану справу призначити до касаційного розгляду в порядку письмового провадження з 17 лютого 2022 року, який відбудеться у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8, корпус 5. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              М. М. Яковенко