ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 лютого 2022 року           справа №200/9926/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року у справі № 200/9926/21 (головуючий суддя І інстанції – Арестова Л.В., складене у повному обсязі 10 вересня 2021 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                    В С Т А Н О В И В :
05 серпня 2021 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:
- визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.05.2021 року в загальній сумі 48 153,60 гривень і судового збору у розмірі 908,00 гривень;
- стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.05.2021 року в сумі 48 153,60 гривень і судового збору у розмірі 908,00 гривень на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.03.2021 року по справі № 200/1475/21-а.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.05.2021 року в загальній сумі 48 153,60 грн. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.05.2021 року в сумі 48 153,60 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не  погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати вищевказане рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.
В обґрунтуванні апеляційної скарги, зазначило, що стягнення спірної суми є подвійною відповідальністю за одне і теж саме зобов`язання з огляду на рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/116/21-а
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити частково та закрити провадження у справі, з наступних підстав.
З матеріалів позову вбачається, що ОСОБА_1 є отримувачем пенсії, призначеної за вислуги років, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 05 січня 1996 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року № 200/1475/21-а а задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення основного розміру призначеної пенсії ОСОБА_1  з 86% на 70% сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату призначеної пенсії в основному розмірі 86% сум грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року, із урахуванням раніше виплачених сум. 
Вказане рішення суду набрало законної сили відповідно до Ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року.
Позивач звернувся до управління відповідача з заявою щодо виконання судового рішення, у відповідь на яке управління відповідача надало лист від 01.07.2021 року № 6203-5536/Ч-16/8-0500/2/, у якому  зазначено, що рішення суду від 12 березня 2021 року по справі № 200/1475/21-а виконано в повному обсязі в межах функціональних повноважень та діючого законодавства, а саме здійснено перерахунок основного розміру пенсії в розмірі 8088,30 грн. з 01.01.2018 виходячи з 86% сум грошового забезпечення, нарахована сума доплати за результатами перерахунку за період з 01.01.2018 по 30.06.2021 склала 49 658,40 грн. Нараховану доплату за період з 01.06.2021 по 30.06.2021 у сумі 1 504,80 грн. буде зараховано на картковий рахунок у липні 2021 року.
Нарахована сума доплати за період з 01.01.2018 по 31.05.2021 у загальній сумі 48 153,60 грн. має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а провадиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.           Не погодившись із невиконанням вищевказаного рішення в частині невиплати доплати за період з 01.01.2018 по 31.05.2021 у загальній сумі 48 153,60 грн., позивач звернувся до суду із даним позовом.
Суд першої інстанції розглянув позовні вимоги по їх суті, що є помилковим, з огляду на наступне.
Відповідно до  статті 124 Конституції України  судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Згідно з частинами другою та третьою  статті   14 Кодексу адміністративного судочинства України  судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.    
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до  статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України  судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно із положеннями частин першої та другої статті 382 КАС України  суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому  ст. 287 цього Кодексу  (ч. 8  ст. 382 КАС України).
Відповідно до частини першої статті 383 КАС України  особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами статей  382,  383 КАС України  передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Вказані правові норми  КАС України  мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у  КАС України  спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. 
Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому  КАС  (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Отже,  судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до  КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21 грудня 2020 року у справі №440/1810/19.
Аналіз предмету позову у справі, яка розглядається, свідчить, що фактичною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами стала незгода позивача із  бездіяльністю відповідача під час виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/1475/21-а
Суд звертає увагу, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку  статті 383 КАС України  подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Обраний позивачем у цій справі спосіб захисту – стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.05.2021 року в сумі 48 153,60 гривень - є одним із способів виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року у справі № 200/1475/21-а.
Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
Наявність спеціальних правових норм  КАС України  (ст.ст. 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Відтак, доцільним  є висновок щодо необхідності закриття провадження у справі.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  - задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року у справі № 200/9926/21  - скасувати.
Закрити провадження у справі № 200/9926/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 07 лютого 2022 року.
       
Судді                                                                                            А.В. Гайдар                                       
                                                                                                      І.В. Геращенко          
                                                                                                      І.Д. Компанієць