ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2022 р.                              Справа № 910/5511/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Демидової А.М.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Владимиренко С.В. 
 
за участю секретаря судового засідання: Ващенка В.А.

за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача:   Стойчев Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рандекс Україна" 

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 (повний текст рішення складено 25.08.2021) (суддя Баранов Д.О.)

у справі № 910/5511/21 Господарського суду міста Києва

за позовом Приватного акціонерного товариства "Сєверодонецьке об`єднання Азот"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рандекс Україна" 
про стягнення 262   400,52 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.
1. Приватне акціонерне товариство "Сєверодонецьке об`єднання Азот" (далі - ПрАТ "Сєверодонецьке об`єднання Азот", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рандекс Україна" (далі - ТОВ "Рандекс Україна", відповідач) про стягнення штрафних санкцій у розмірі 262 400,52 грн.
2. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем терміну поставки товару, встановленого договором № 26/УС-05/20-162 від 20.05.2020, укладеним між позивачем та відповідачем. 
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 у справі                        № 910/5511/21 (суддя Баранов Д.О.) позовні вимоги ПрАТ "Сєверодонецьке об`єднання Азот" задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Рандекс Україна" на користь ПрАТ "Сєверодонецьке об`єднання Азот" штрафні санкції в розмірі  250 473,23 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 757,10 грн; в іншій частині позову відмовлено.
4. При ухваленні вказаного рішення місцевий господарський суд виходив з того, що відповідачем було допущено порушення договірних зобов`язань щодо строків здійснення поставки товару. Разом з тим, судом першої інстанції було встановлено, що прострочення поставки товару склало 21 день, а не 22 дні, як зазначив позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги.
5. При цьому, місцевий господарський суд вказав, що відповідачем не надано суду доказів настання обставин непереборної сили.
6. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для застосування встановленої договором № 26/УС-05/20-162 від 20.05.2020 відповідальності.
7. Відтак, здійснивши перерахунок штрафних санкцій, зі строком прострочення, що складає 21 день, суд дійшов висновків, що обґрунтованою сумою штрафних санкцій, яка підлягає стягненню з відповідача, є 250 473,23 грн, у зв`язку з чим вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
8. Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ "Рандекс Україна" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 у справі №   910/5511/21 повністю і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ПрАТ "Сєверодонецьке об`єднання Азот" відмовити повністю.
9. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що затримка в поставці товару обумовлена незалежними від постачальника (позивача) обставинами (зокрема, моментом отримання дозволу ДСЕКУ на ввезення товару подвійного призначення), на які постачальник не міг вплинути жодним чином. 
10. Посилаючись на положення пунктів 10.13, 13.1 договору, а також на те, що затримка в поставці товару не залежала від волі постачальника, скаржник вважає, що судом помилково прийнято рішення про стягнення штрафних санкцій.
11. При цьому, за доводами скаржника, вказані обставини судом з`ясовано не було, та, відповідно, такі обставини при розгляді даної справи в суді першої інстанції не досліджувались, а отже судове рішення прийнято без з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для справи, та не на підставі повного та всебічного їх дослідження.   
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
12. Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2021 апеляційну скаргу ТОВ "Рандекс Україна" у справі № 910/5511/21 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, Ходаківська І.П., Владимиренко С.В. 
13. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи                              № 910/5511/21; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Рандекс Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 у справі № 910/5511/21 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду міста Києва.
14. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2021 задоволено клопотання ТОВ "Рандекс Україна" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 у справі № 910/5511/21 та поновлено ТОВ "Рандекс Україна" зазначений строк;  відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 у справі № 910/5511/21 до закінчення його перегляду в апеляційному порядку; розгляд апеляційної скарги призначено на 11.01.2022 об 11:15; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 30.11.2021.
15. У зв`язку з перебуванням судді Ходаківської І.П., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 № 09.1-08/36/22 призначено повторний автоматизований розподіл справи                              № 910/5511/21.
16. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 для розгляду справи № 910/5511/21 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі:     Демидова А.М. - головуючий суддя, Євсіков О.О., Владимиренко С.В.
17. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Євсікова О.О., Владимиренко С.В. апеляційну скаргу ТОВ "Рандекс Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 у справі № 910/5511/21 прийнято до свого провадження; постановлено розгляд даної справи здійснити в раніше призначеному судовому засіданні 11.01.2022 об 11:15. 
Позиції учасників справи. 
18. Позивач не скористався своїм правом, відзив на апеляційну скаргу не надав, що відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не є перешкодою для апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду.
Явка представників сторін. 
19. У судове засідання 11.01.2022 з`явився представник відповідача (скаржника). 
20. Представник позивача в судове засідання 11.01.2022 не з`явився. Усі учасники справи були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги, який призначено на 11.01.2022, до Північного апеляційного господарського суду не надходило.
21. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи, що явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без участі в судовому засіданні представника позивача.
22. Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
23. Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром Еко-Плюс" (далі - ТОВ "Пром Еко-Плюс") (нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рандекс Україна") (Постачальник) та ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" (Покупець) укладено договір № 26/УС-05/20-162 від 20.05.2020 (далі - Договір), за умовами якого Постачальник прийняв на себе зобов`язання поставити, а Покупець - прийняти та оплатити товарно-матеріальні цінності (далі - товар) за ціною, в кількості, асортименті, в терміни і з якісними характеристиками, зазначеними в додатках до цього Договору, які є невід`ємними додатками до цього Договору.
24. Загальна сума Договору з урахуванням ПДВ 20 % становить                                     11 405 500,00 грн, в т.ч. ПДВ 20 % 1 900 916,67 грн (п. 3.2 Договору).
25. Відповідно до п. 5.1 Договору поставка товару здійснюється партіями товару. Під партією товару розуміється переданий на умовах цього Договору товар по одному комплекту товаросупровідних документів.
26. Товар поставляється на умовах поставки, зазначених в додатках до цього Договору відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року (п. 5.2 Договору).
27. Згідно з п. 10.2 Договору Постачальник несе відповідальність за терміни поставки, якість, гарантійні зобов`язання, комплектацію та кількість товару, що поставляється, а також за недопоставку товару.
28. Відповідно до додатку № 1 до Договору (в редакції протоколу від 29.05.2020 узгодження розбіжностей до Договору, підписаного позивачем та відповідачем) Постачальник був зобов`язаний поставити Покупцю товар загальною вартістю 11 405 500,00 грн з ПДВ до 25.06.2020 включно. Справжня ціна дійсна при курсі НБУ 29,0217 грн/EUR (20.05.2020 НБУ); ціна буде відповідно перерахована за курсом НБУ, в гривневому еквіваленті, на дату постачання товару. 
29. Згідно з видатковими накладними № 1 від 17.07.2020 на суму                                   2 992 800,24 грн, № 2 від 17.07.2020 на суму 2 992 800,24 грн, № 3 від 17.07.2020 на суму 3 007 434,96 грн, № 4 від 17.07.2020 на суму 2 934 261,36 грн відповідачем було поставлено позивачу товар загальною вартістю                                  11 927 296,80 грн. 
30. Позивачем 06.08.2020 була направлена на адресу відповідача претензія               № 04/ДМТС-1422 від 05.08.2020, в якій ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" просило у зв`язку з простроченням поставки товару перерахувати на рахунок позивача суму штрафу в розмірі 262 400,54 грн.
31. У відповіді вих. № 38/КП від 18.08.2020 на вказану претензію відповідач, посилаючись на те, що отримання дозволу від державного органу не залежало від відповідача, пропонував вважати таке прострочення як обставини непереборної сили і скористатися п. 10.13 Договору та не пред`являти штраф.
32. У зв`язку з порушенням відповідачем терміну поставки товару, встановленого Договором, ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом у даній справі про стягнення штрафних санкцій у розмірі 262 400,54 грн. 
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
33. За змістом ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання виникає, зокрема, з договорів.
34. У силу положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
35. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
36. У частині першій статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
37. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
38. Як вірно вказав суд першої інстанції, за своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки.
39. Згідно з ч.ч. 1, 2, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.
40. Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
41. За приписами ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень   статті 530 цього Кодексу.
42. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
43. При цьому, в силу положень ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
44. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
45. Відповідно до положень ст.ст. 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.
46. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
47. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
48. Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
49. У п. 10.3.1 Договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 29.05.2020 до Договору) встановлено, що в разі порушення термінів поставки товару, Постачальник сплачує Покупцеві штрафні санкції у вигляді неустойки в розмірі 0,1 % за 1 календарній день прострочення (але не більше ніж 10 %) від вартості не поставленого в строк товару.
50. У зв`язку з порушенням відповідачем поставки товару позивачем на підставі вищенаведеного положення Договору заявлено до стягнення 262 400,52 грн штрафних санкцій, які нараховано останнім за період з 26.06.06.2020 по 17.07.2020.  
51. Зі змісту Договору, додатку № 1 до Договору (в редакції протоколу від 29.05.2020 узгодження розбіжностей до Договору, підписаного позивачем та відповідачем) вбачається, що Постачальник був зобов`язаний поставити Покупцю товар загальною вартістю 11 405 500,00 грн з ПДВ до 25.06.2020 включно.
52. Як вже було зазначено, відповідачем було поставлено позивачу товар загальною вартістю 11 927 296,80 грн згідно з видатковими накладними № 1 від 17.07.2020 на суму 2 992 800,24 грн, № 2 від 17.07.2020 на суму                                      2 992 800,24 грн, № 3 від 17.07.2020 на суму 3 007 434,96 грн, № 4 від 17.07.2020 на суму 2 934 261,36 грн  
53. Таким чином, враховуючи, що сторонами було погоджено, що Постачальник зобов`язаний поставити Покупцю товар до 25.06.2020 включно, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про те, що відповідачем було допущено порушення договірних зобов`язань щодо терміну здійснення поставки товару.
54. Разом з тим, зважаючи на те, що товар був поставлений 17.07.2020, а день фактичної поставки не включається в період часу, за який може здійснюватися стягнення штрафних санкцій, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що прострочення поставки товару складає 21 день (з 26.06.2020 по 16.07.2020 включно), а не 22 дві, як зазначає позивач.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.07.2018 у справі № 927/1091/17.
55. Щодо доводів скаржника про те, затримка в поставці товару обумовлена незалежними від Постачальника обставинами, а саме моментом отримання дозволу Державної служби експертного контролю України (ДСЕКУ) на ввезення товару подвійного призначення, на які Постачальник не міг вплинути жодним чином, у зв`язку з чим, з урахуванням положень п. 13.1 Договору, місцевим господарським судом помилково прийнято рішення про стягнення штрафних санкцій, колегією суддів апеляційної інстанції відхиляються як необґрунтовані, з огляду на таке.
56. Відповідно до п. 13.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за цим Договором, якщо воно стало наслідком дії обставин непереборної сили (форс-мажор), таких як: пожежа, повінь, землетрус, війна або інші обставини, які не залежать від волі сторін, якщо такі обставини безпосередньо вплинули на виконання даного Договору.
57. Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
58. Однак, як встановлено місцевим господарським судом та свідчать матеріали справи, відповідач не скористався своїм правом та у встановлений строк відзиву на позовну заяву з доказами настання обставин непереборної сили під час розгляду справи в суді першої інстанції не надав.
59. Разом з тим, на підтвердження доводів про наявність підстав для застосування положень п. 13.1 Договору (звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань за Договором у зв`язку з обставинами непереборної сили (форс-мажор)) відповідачем додано до апеляційної скарги копії: листа     ТОВ "Пром Еко-Плюс" вих. № 1506-1 від 15.06.2020 на ім`я голови Державної служби експортного контролю України, листа ТОВ "Пром Еко-Плюс" вих.                № 81.Д від 03.07.2020, адресованого ПрАТ "Сєвєродонецьке об`єднання Азот", дозволу Державної служби експортного контролю України від 03.07.2020.
60. З приводу вказаних доказів колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
61. Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
62. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
63. За змістом ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
64. Відповідно до положень ч. 4 ст. 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.            
65. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що такі обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
66. Таким чином, доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Вказаний висновок наведено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.12.2020 у справі №   913/785/17.
67. Згідно зі ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
68. Як вбачається з матеріалів справи, в ухвалі від 17.05.2021 про відкриття провадження у даній справі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали подати до суду відзив на позовну заяву із врахуванням вимог ст. 165 ГПК України, з нормативно обґрунтованими поясненнями по суті заявлених вимог та доданням оригіналів для огляду та належним чином завірених копій підтверджуючих документів, на які міститься посилання у відзиві.
69. Як вказано у рішенні суду першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ухвалу від 17.05.2021 про відкриття провадження у даній справі 19.05.2021 (що підтверджується поштовим штемпелем на конверті) було надіслано за місцезнаходженням відповідача - ТОВ "Рандекс Україна" - 03179, м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 131-А, офіс 1, зазначеним у позовній заяві та відображеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
70. При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що наведена адреса зазначена й самим відповідачем в апеляційній скарзі як місцезнаходження ТОВ "Рандекс Україна".
71. Проте лист з ухвалою про відкриття провадження у даній справі повернувся на адресу суду. Згідно з довідкою Укрпошти про причини повернення/досилання від 22.06.2021 поштове відправлення № 0105479966407 повернуто за закінченням терміну зберігання (арк. справи 46).
72. Відповідно до частин 3 та 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
73. Порядок вручення судових рішень визначено у статті 242 ГПК України, за змістом частини 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.
74. Частиною 11 статті 242 ГПК України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
75. У Перехідних положеннях ГПК України, а саме у пункті 17 та підпункті 17.1 передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.
76. Згідно з положеннями частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є:
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3);
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4);
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).
77. Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, і які регулюють відносини між ними.
78. Порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил.
79. Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.
80. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.
81. У постанові від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, здійснивши аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.
82. За висновком Верховного Суду у справах № 904/2584/19 та № 911/3113/20, враховуючи відсутність у матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.
83. Матеріали справи засвідчують, що місцевим господарським судом у повній мірі були дотримані вимоги процесуального закону щодо повідомлення відповідача про розгляд справи № 910/5511/21. Отже, відповідач вважається таким, що був повідомлений належним чином про розгляд даної справи.
84. Однак відповідач не подав місцевому господарському суду відзив на позовну заяву разом з доказами та не обґрунтував неможливість їх подання під час розгляду справи в суді першої інстанції з причин, що не залежали від нього. 
85. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
86. Колегія суддів зазначає, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому, обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.
87. Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених статтею 269 ГПК України підстав для їх прийняття фактично буде порушувати принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки відповідно до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 7, 13 ГПК України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Поруч із цим, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 913/479/18.
88. Оскільки скаржник (відповідач) не обґрунтував неможливість подання доказів суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, документи, додані до апеляційної скарги в якості доказів наявності підстав для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань за Договором у зв`язку з обставинами непереборної сили (форс-мажор), судом апеляційної інстанції не приймаються та не оцінюються.
89. Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції наголошує на тому, що сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України є єдиним належним документом, який підтверджує існування форс-мажорних обставин для відповідного підприємства.
Вказаний висновок наведено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 761/17666/15-ц.
90. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
91. Однак відповідачем не надано суду сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).
92. Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведення відповідачем неможливості виконання ним зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажор), що було б підставою для звільнення останнього від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за Договором.
93. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 262 400,52 грн підлягають частковому     задоволенню - у сумі 250 473,23 грн.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
94. Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
95. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 у справі № 910/5511/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Судові витрати.
96. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за розгляд апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рандекс Україна" залишити без задоволення.
2.   Рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 у справі                             № 910/5511/21 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2021 у справі   № 910/5511/21.
5.   Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.
6.   Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 12.01.2022                                                                                        

Головуючий суддя                                                            А.М. Демидова 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                С.В. Владимиренко