Справа № 161/8236/19  Провадження №33/802/165/22 	Головуючий у 1 інстанції:Кирилюк В. Ф. 	
Категорія:  ч.1 ст.183-1 КпАП України 	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року                                                                 місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
за участю 
особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2019 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КпАП України,

В С Т А Н О В И В

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.06.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 (ста двадцяти) годин. 
Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривень 20 копійок.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 допустив несплату аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що призвело до виникнення заборгованості, що станом на 01.04.2019 року складає 40517,54 гривень, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч.1 ст.183-1 КпАП України (а.с.19).
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити.
Вказує, що про дану постанову суд він дізнався лише 27.01.2022 року в приміщенні Луцького районного відділу пробації, його копії йому не надсилали, під час складання відносно нього протоколу державною виконавчою службою він присутній не був, копію протоколу він не отримував (а.с.27).
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, викладених в ній, та просив її задовольнити, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст.294 КпАП України скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк може бути поновлено за заявою особи, яка має право оскаржити постанову.
Згідно ст.268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як вбачається з постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглядалась без участі ОСОБА_1 , а про вказану постанову суду він дізнався лише 27.01.2022 року.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду скаржником пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити та прийняти апеляційну скаргу до розгляду.
Положення ст.280 КпАП України регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.
З матеріалів справи вбачається, що за вказаних обставин, місця та часу ОСОБА_1 , дійсно, вчинив несплату аліментів на утримання малолітніх дітей, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 26.04.2019 року № 54853734/20 у боржника ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців і станом на 01.04.2019 року з моменту відкриття виконавчого провадження становить 40517,54 гривень, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч.1 ст.183-1 КпАП України (а.с.1-3).
Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КпАП України, також стверджується: актом державного виконавця від 26.04.2019 року (а.с.4); розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № ВП 9111765 (а.с.5); постановою про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2017 року (а.с.8); судовим наказом у справі № 161/11680/17, номер провадження № 2-н/161/111/17 від 02.08.2017 року (а.с.9).
Вищенаведеними документами стверджується, що на виконанні Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку перебуває судовий наказ у справі № 161/11680/17, номер провадження № 2-н/161/111/17 від 02.08.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.07.2017 і до досягнення дітьми повноліття.
Однак, станом на 01.04.2019 року заборгованість по сплаті аліментів становила 40517,54 гривень (а.с. 5).
У матеріалах справи наявні виклик ОСОБА_1 до державного виконавця від 21.04.2019 року (а.с.7) на адресу вказану апелянтом в апеляційній скарзі. Однак ОСОБА_1 на виклик до державного виконавця для складання протоколу про адміністративне правопорушення не з`явився, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КпАП України.
Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні в апеляційному суді не заперечував факту наявності у нього заборгованості зі сплати аліментів але в іншій, меншій сумі. Вказав про те, що забезпечував дітей в іншій формі, але доказів на підтвердження його слів суду не надав. 
Підстав в апеляційного суду ставити під сумнів суму заборгованості немає, не наведені такі обґрунтовані підстави і в самій апеляції.
Враховуючи вищенаведені докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою та відтворюють картину вчиненого правопорушення, суддя не знаходить доводи ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутні склад і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КпАП України.
Звертає суд увагу і на ту обставину, що скаржник будь-яких додаткових обставин, окрім викладених в скарзі, не повідомив, жодних клопотань чи доказів не подавав.
Не заслуговують на увагу суду посилання  ОСОБА_1 про наявність підстав для скасування постанови внаслідок неповідомлення його про час та місце судового розгляду судом першої інстанції, оскільки йому неодноразово надсилалися судові повістки про виклик до суду на адресу, вказану останнім в апеляційній скарзі. Проте поштові відправлення з повістками повернуто до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання". Наведене свідчить про те, що судом було вжито достатніх заходів для своєчасного та належного повідомлення  ОСОБА_1  про виклик до суду.
У відповідності до ст.294 ч.7 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Суддя суду першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення відповідно до вимог ч.2 ст.33 КпАП України врахував характер правопорушення, дані про особу винного, які наявні в матеріалах справи, інші обставини справи, а тому призначив порушнику безальтернативне адміністративне стягнення саме у виді суспільно-корисних робіт, в межах санкції ч.1 ст.183-1 КпАП України, з чим повністю погоджується і апеляційний суд, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.294 КпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2019 року.
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду                                 Гапончук В.В.