ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1114/22 Справа № 202/2636/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого - Пищиди М.М.
 
суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
 
за участю секретаря судового засідання - Піменової М.В.,

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання іпотеки і заборони відчуження припиненими,-

В С Т А Н О В И Л А:
       У травні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання іпотеки і заборони відчуження припиненими. 
       В обґрунтування позову зазначила, що 21.11.2006 року між ОСОБА_1 та АТ Комерційний банк «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № DND0GK00006144.         
       Згідно умовами цього договору Банк зобов`язався надати їй кредитні кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії через касу на строк з 21.11.2006 року по 21.11.2026 року включно у розмірі 18 400,00 доларів США на купівлю квартири.
       Відповідно до п.1.3 кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язань за договором виступає іпотека однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також інші види застави, іпотеки, поруки і т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за Кредитним договором.
       Відповідно до договору іпотеки № DND0GK00006144 від 21.11.2006 року, укладеного між позивачем та Банком, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за номером 9150, іпотекою забезпечується виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором від 21.11.2006 року № DND0GK00006144 по поверненню кредитних коштів, наданих у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 18 400,00 доларів США на строк до 21.11.2026 року включно.
       У зв`язку з укладанням договору іпотеки, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. була накладена заборона відчуження іпотечного майна: квартири АДРЕСА_2 , котра зареєстрована в реєстрі за номером 338 21.06.2006 року, і проведена державна реєстрація обтяження нерухомого майна в державному реєстрі іпотек, реєстраційний номер: 4089802 від 21.11.2006 року.
       Позивач зазначила, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2018 року по справі №202/2404/16-ц відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до неї, ОСОБА_1 , третя особа - «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», про стягнення заборгованості за кредитним договором. Також відмовлено у зустрічному позові до Банку про визнання кредитного договору недійсним. Вказане рішення суду набрало законної сили. 
       Позивач вказує, що цим судовим рішенням встановлено, що за період з 19.02.2007 року по 1.04.2016 року вона сплатила Банку 21 732,41 доларів США- погашення тіла кредиту, відсотків, комісії. Також вказаним судовим рішенням встановлено, що Компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», якій 19.02.2007 року Банк відступив право вимоги за Кредитним договором № DND0GK00006144 від 21.11.2006 року, не мала права здійснювати операції з обслуговування споживчих кредитів громадян України, а саме, перераховувати та стягувати проценти і комісії; нарахування і отримання Банком коштів з ОСОБА_1 у розмірі 21 732,41 доларів США за період з 19.02.2007 року по 14.04.3026 року, є безпідставним в силу положень ст.1212 ЦК України.
       Тому  ОСОБА_1 , вважає, що іпотека за вищевказаним договором припинилася, оскільки припинилося основне зобов`язання за кредитним договором, що підтверджено судовим рішенням.
       Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд визнати припиненими іпотеку і заборону відчуження належної ОСОБА_1 однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що встановлені на підставі договору іпотеки № DND0GK00006144 від 21.11.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 9150. Номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 39129456. Вирішити питання стосовно судових витрат (а.с. 2-9).
       Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 листопада 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання іпотеки і заборони відчуження припиненими - відмовлено.
       Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що 21.11.2006 року між ОСОБА_1 і Банком був укладений кредитний договір № DND0GK00006144, відповідно до умов якого позивач отримала кредит у розмірі 22 080,00 доларів США зі сплатою за користування ним відсотків 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.11.2026 року.
       Відповідно до п.п.1 кредитного договору № DND0GK00006144 Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 21.11.2006 року по 21.11.2026 року включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 18 400 доларів США на наступні цілі: купівля квартири, а також у розмірі 3 680,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0.84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.
       Згідно з договором іпотеки, укладеним між сторонами, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за номером 338, цим договором забезпечується виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором № DND0GK00006144 від 21.11.2006 року, договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань за кредитним договором від 21.11.2006 року № DND0GK00006144, укладеного між Банком і іпотекодавцем по поверненню кредиту, наданого у вигляді не поновлюваної лінії в сумі 18 400 доларів США на строк з 21.11.2006 року по 21.11.2026 року (а.с.10,11).
       Відповідно до п.7 договору іпотеки в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме, однокімнатну квартиру загальною площею 21.10 кв.м., житловою площею 17.20 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12-14).
       У квітні 2016 року Банк звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», про стягнення заборгованості за кредитним договором. В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним.
       Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2018 року у задоволені позовних вимог Банку до ОСОБА_1 , третя особа - «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», про стягнення заборгованості відмовлено. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 також відмовлено. Відмовляючи Банку в задоволені позову, суд відзначив, що заборгованість, розрахована останнім станом на 04.12.2017 року, не відображає операцій з неодноразового продажу прав вимоги до ОСОБА_1 (19.02.2007 року Банк відступив право вимоги за кредитним договором № DND0GK00006144 від 21.11.2006 року «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ». 14.04.2016 року « ОСОБА_2 №1 ПІ-ЕЛ-СІ» відступив право вимоги за цим кредитним договором Банку). Нарахування та отримання Банком коштів з ОСОБА_1 у розмірі 21 732,41 доларів США за період з 19.02.2007 року по 14.04.2016 року є безпідставним в силу положень ст.1212 ЦК України. Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог Банку.
       Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та безпідставності, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.
       Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
       Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
       Згідно із частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
       Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.
       У пункті 6 іпотечного договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов`язань по договору кредиту. Іпотека припиняється у разі: повного виконання Боржником зобов`язань по договору кредиту; реалізації предмета іпотеки відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України; розірвання цього договору за згодою сторін, яка посвідчується нотаріально; з інших підстав, передбачених чинним законодавством України.
       Позивачка, як на підставу припинення іпотеки посилалася на те, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2018 року у задоволені позовних вимог Банку до ОСОБА_1 , третя особа - «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», про стягнення заборгованості відмовлено.
       Зі змісту вказаного рішення суду, Банку відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 у зв`язку з недоведеністю позовних вимог Банком за кредитним договором № DND0GK00006144 від 21.11.2006 року, а не через відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед Банком.
       Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України, норми якої передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599), переданням відступного (стаття 600), зарахуванням (стаття 601), за домовленістю сторін (стаття 604), прощенням боргу (стаття 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606), неможливістю виконання (стаття 607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609).
       Відповідно до частини першої статті 509, статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).
       Згідно із правовою позицією, встановленою Верховним Судом при розгляді справи № 6-939цс15, припинення зобов`язання можливе за умови його належного виконання проведено належним чином.
       В даному випадку відсутній факт належного виконання зобов`язання за кредитним договором № DND0GK00006144 та чинності правочину.
       Враховуючи вищезазначене та враховуючи норми ЦК України, Закон України «Про іпотеку» відмова у задоволенні позову про стягнення заборгованості не є окремою підставою для припинення іпотеки.
       Отже, положеннями наведеного вище спеціального Закону щодо врегулювання правовідносин іпотеки визначено вичерпний перелік підстав для припинення іпотеки, жодної з яких позивачем у заявленому позові не наведено та під час розгляду справи колегією суддів не встановлено.
       Укладаючи договір іпотеки, позивач свідомо та у визначений законодавством спосіб обмежила своє право власності на предмет іпотеки та передбачала ймовірність звернення стягнення на належне їй майно у примусовому порядку, а тому наявність або відсутність волевиявлення кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки не впливає та не порушує прав іпотекодавця.
       Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку. Рішення суду першої інстанції винесено з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.
       Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 листопада 2021 року- залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

       Судді: